ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 914/69/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Бакуліної С. В., Вронської Г. О., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2026 (суддя Усатенко І. В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2026
(Владимиренко С. В. - головуюча, судді: Іванов В. П., Ходаківська І. П.)
у справі за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича
до відповідачів: 
1) Львівського апеляційного суду,
2) Держави Україна в особі Державної казначейської служби України
про стягнення шкоди у сумі 2 000 029 грн
Хронологія спору
1. Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича (далі - Господарство) звернулося до суду з позовом до Львівського апеляційного суду (далі - Суд) та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 29 грн і моральної шкоди у сумі 2 000 000 грн.
2. 03.04.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025, про відмову у позові. 
3. Господарство оскаржило ці судові рішення до суду касаційної інстанції. 
4. 02.09.2025 Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційне провадження за касаційною скаргою Господарства на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрив; в іншій частині касаційну скаргу залишив без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
5. 22.03.2026 Господарство звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у цій справі за нововиявленими обставинами, просило його скасувати і на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягав вирішенню у порядку господарського судочинства.
6. Підставою для перегляду названого вище судового рішення за нововиявленими обставинами вважало висновок Господарського суду міста Києва, викладений в ухвалі від 09.03.2026 у справі № 910/2262/26 про відмову у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України, про те, що позов Господарства до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Казначейства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями судів під час здійснення правосуддя, не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. 
7. На переконання заявника, встановлені у цій ухвалі обставини зумовлюють необхідність ухвалення Господарським судом міста Києва іншого рішення у справі № 916/69/25 ніж те, яке суд ухвалив 03.04.2025, адже провадження у справі № 916/69/25 має бути закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. 
8. Господарство також стверджувало, що на час розгляду 03.04.2025 цієї справи Господарським судом міста Києва про існування ухвали цього ж суду від 09.03.2026 у справі № 910/2262/26 ані йому, ані суду не було відомо. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
9. 27.04.2026 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2026, про відмову у задоволенні цієї заяви, рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у цій справі залишив в силі. 
10. Послався на те, що постановлення Господарським судом міста Києва ухвали від 09.03.2026 у справі № 910/2262/26 не є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, як і зроблені у цій ухвалі висновки і мотиви суду щодо застосування норм процесуального права. Адже зазначена заявником ухвала є наслідком оцінки та застосування процесуальних норм судом в іншій справі і не є нововиявленою обставиною у справі № 914/69/25. До того ж ухвала, на яку послався заявник, постановлена після ухвалення судового рішення у цій справі.
Короткий зміст касаційної скарги
11. Господарство у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2026, постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2026, а також рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у цій справі й закрити у ній провадження на тій підставі, що цей спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.
12. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України. 
13. На обґрунтування касаційної скарги послалося на те, що спір у цій справі не відноситься до вирішення судами господарської юрисдикції, позаяк Держава Україна, органи державної влади, серед яких Суд і Казначейство, та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання, він виник не із господарських правовідносин і не пов`язаний зі здійсненням господарської діяльності. Наголосило на тому, що позовна заява у цій справі не стосувалася обставин, які виникли при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності між ним і Судом, воно не укладало із Судом правочинів у господарській діяльності. До того ж апеляційний господарський суд не врахував висновки, викладені у пунктах 4.7-4.12 постанови Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 щодо визначення підсудності справ господарським судам, та у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.06.2018 у справі № 914/1748/17 стосовно застосування норм Закону України "Про судовий збір". 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
14. Суд і Казначейство не скористалися правом на подання відзивів на касаційну скаргу.
Позиція Верховного Суду
15. Пункт 1 частини другої передбачає, що істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
16. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
17. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи, 2) те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, 3) істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
18. Разом з тим згідно з положеннями частини четвертої статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
19. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК України).
20. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані.
21. Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін.
22. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
23. Як зазначено раніше, як на нововиявлену обставину заявник посилався на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/2262/26, у якій суд вказав, що позов Господарства до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Казначейства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями судів під час здійснення правосуддя, не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Це, на його думку, свідчить, що спір у цій справі не мав розглядатися судами господарської юрисдикції. 
24. Суди попередніх інстанцій вважали, що наведена заявником обставина не підпадає під ознаки, передбачені у пункті 1 частини другої статті 320 ГПК України. Зокрема, виснували, що не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Водночас наведені Господарством доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, а обставини, про які воно стверджує, не є тими фактичними обставинами, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення та не є нововиявленими обставинами, оскільки позивачу було відомо на момент звернення до господарського суду у межах заявлених позовних вимог про те, що між ним та відповідачами не існувало будь-яких договірних відносин. Указана заявником ухвала Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/2262/26 постановлена судом після ухвалення Господарським судом міста Києва рішення від 03.04.2025 у справі № 914/69/25, є наслідком оцінки та застосування процесуальних норм судом в іншій справі, а тому не є нововиявленою обставиною у справі № 914/69/25 у розумінні наведених вище приписів процесуального законодавства. 
25. Ця правова позиція також відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 02.07.2026 у справі № 914/1161/24 у подібних правовідносинах, яка враховується у порядку частини четвертої статті 300 ГПК України.
26. Господарство у заяві про перегляд рішення суду у справі № 914/69/25 за нововиявленими обставини фактично ставить питання юрисдикції цього судового спору, тоді як рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 914/69/25 набрало законної сили. 
27. Слід звернути увагу, що зміна правової позиції суду в інших подібних справах, так само як і встановлення під час розгляду справ, у яких беруть участь інші сторони, певних конкретних обставин, що стосуються саме цих сторін, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні статті 320 ГПК України.
28. Ураховуючи наведене вище правове регулювання спірних правовідносин у контексті доводів касаційної скарги та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували пункт 1 частини другої статті 320 ГПК України, адже визначена Господарством обставина не є нововиявленою, тоді як заява останнього по суті спрямована на перегляд судового рішення, яке набуло чинності, без належних правових підстав.
29. Звідси заявлена у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження підтвердження у межах здійснення касаційного провадження у цій справі не знайшла. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
30. Згідно із частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
31. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
32. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
33. Оскільки наведена скаржником підстава касаційного оскарження не підтвердилася під час касаційного провадження, то касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 у справі № 914/69/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді С. Бакуліна

Г. Вронська