ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | | Справа № 300/7845/24 пров. № А/857/252/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року (суддя Шумей М.В., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (далі – Управління, ДМС відповідно), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Управління «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани» від 16.09.2024 №286-К (далі – Наказ №286).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвали нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі вказує, що є невірними висновки суду першої інстанції, що у діях позивача не має складу дисциплінарного проступку, оскільки вчинення позивачем такого доведено.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не наведено які саме порушення здійснено позивачем, а лише зазначено, що ним порушено низку норм нормативно-правових актів які встановлюють його посадові обов`язки, без конкретизації порушень та не зазначено, які настали наслідки в зв`язку з такими порушеннями, відповідно Наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що наказом Управління від 21.10.2019 №368-К ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції в Управлінні.
За час роботи на вказаній посаді дисциплінарні стягнення на позивача не накладались, був заоохочений подяками та грамотами .
Наказом №286 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.
Наказ вмотивований тим, що за результатами розгляду дисциплінарного провадження стосовно позивача та у зв`язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» (далі – Закон), що полягає у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків передбачених пунктами 1, 2, 3 Розділу 3 Посадової Інструкції головного спеціаліста з питань запобігання і виявлення корупції УДМС в Івано-Франківській області, затвердженої 16.08.2021 т.в.о начальника Управління ДМС в Івано-Франківській області А.Якуб`яком (далі – Посадова інструкція), пунктами 1, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону, пунктами 1, 3 частини шостої статті 13-1 та статті 42 Закону України «Про запобігання корупції» (далі – Закон №1700-VII), підпунктами 1, 3, 8 пункту 1 та підпунктів 2, 10, 17, 18 пункту другого розділу ІІ Типового положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 27.05.2021 № 277/21 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2021 за № 914/36536 (далі – Типове положення), що полягає в неналежній організації роботи за напрямком запобігання та виявлення корупції.
Підставою для видання вказаного Наказу №286 слугувало Подання дисциплінарної комісії від 13.08.2024 (далі Подання), в якому, з посиланням на вище вказані нормативні акти рекомендовано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності з застосуванням виду стягнення - оголошення догани, що передбачено пунктом 2 частини першої статті 66 Закону.
У Поданні також зазначено недоліки, які були виявлені за результатами перевірки роботи позивача:
- відсутності звітної інформації за III та IV квартали 2023 року та І і ІІ квартали 2024 року у відповідності до вимог наказу ДМС від 30.03.2023 № 69 «Про затвердження Антикорупційної програми ДМС на 2023-2035 роки;
- неналежної організації роботи в напрямку ведення профілактичних та роз`яснювальних заходів з метою своєчасного виявлення та врегулювання конфлікту інтересів;
- відсутності розпорядчого документу щодо функціонування внутрішніх каналів повідомлення, через які викривач матиме можливість повідомити про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону №1700-VII;
- відсутності у СЕД «Мегаполіс» листа Управління від 25.05.2022 №2601.11/5824-22.
Щодо вказаних недоліків позивачем була подана довідка, якою він надав короткі роз`яснення .
3 приводу виконання вимог наказу ДМС від 30.03.2023 №69 «Про затвердження Антикорупційної програми Держаної міграційної служби України на 2023-2025 роки», позивач вказав, що ним подавався звіт у форматі затверджених Пріоритетних напрямків роботи Державної міграційної служби України на 2024 рік та Плану роботи Державної міграційної служби України на 2024 рік, які за своїм змістом містять ідентичну інформацію, і від ДМС на протязі тривалого часу зауважень не надходило.
Щодо проведення навчань з працівниками територіальних підрозділів Управління в області, то вони проводяться, оскільки вказаний недолік був зазначений в доповідній записці.
Щодо відсутності розпорядчого документу про функціонування внутрішніх каналів повідомлення, через які викривач матиме можливість повідомити про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, то позивач зазначає, що даний наказ йому до виконання адресований не був.
Щодо відсутності у СЕД «Мегаполіс» листа Управління від 25.05.2022 №2601.11/5824-22, то ОСОБА_1 дано пояснення, що частина працівників територіальних підрозділів відмовилось проходити анонімне опитування згідно додатку до вказаного листа, позивач вирішив вилучити з СЕД «Мегаполіс», однак вказана програма видалила повністю лист.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
У свої діяльності позивач керується Законом та Законом №1700-VII, та іншими нормативними актами. 
Основні обов`язки державного службовця закріплені у статті 8 Закону відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. 
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Як визначено частиною другою статті 62 Закону державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (частина перша статті 65 Закону №889-VIII).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарним проступком, серед іншого, є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
У розумінні цієї норми під посадовими обов`язками розуміються ті, які покладаються на державного службовця у зв`язку з обійманням ним конкретної посади у певному органі, та службові обов`язки, які покладаються на нього у зв`язку із набуттям статусу державного службовця. Безпосередні посадові обов`язки кожного державного службовця визначаються у посадовій інструкції.
З аналізу наведених норм слідує, що дисциплінарний проступок - це протиправна винна поведінка (дія або бездіяльність) державного службовця, яка підпадає під ознаки одного з правопорушень, передбачених частиною другою статті 65 Закону. Об`єктом дисциплінарного проступку є службовий обов`язок. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку державного службовця як обов`язкова ознака його складу, є зовнішнім вираженням протиправної поведінки державного службовця. Протиправне діяння дисциплінарного проступку може бути здійснено у формі дії або бездіяльності. Наслідком таких дій є завдання шкоди службовій дисципліні та авторитету державного органу, в якому працює державний службовець. Керівники державної служби є суб`єктами дисциплінарної відповідальності, а з огляду на важливість виконуваних ними організаційно-управлінських завдань та функцій, рівень їхньої відповідальності є вищим порівняно з підлеглими їм державними службовцями.
Відповідно до частини першої статті 64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
За змістом пунктів 1, 2, 3 Розділу 3 Посадової інструкції основними посадовими обов`язками є розроблення, організація та контроль за проведенням заходів щодо запобігання корупційним правопорушенням та правопорушенням, пов`язаних з корупцією; надання методичної та консультаційної допомоги з питань додержання законодавства щодо запобігання здійснення конфлікту інтересів, сприяння врегулювання, інформування керівника відповідального суб`єкта та Національного агентства про виявлення конфлікту інтересів та заходи ,вжиті для його врегулювання. 
Складовими дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків) є дії або бездіяльність працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника службових обов`язків; вина; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та порушенням або ж неналежним виконанням покладених на працівника обов`язків.
Частиною першою статті 68 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
Згідно з частинами першою, десятою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців конкретизовано «Порядком здійснення дисциплінарного провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі – Порядок №1039). Така процедура передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи (пункт 2 розділу І Порядку №1039).
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №1039 дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.
Водночас стаття 73 Закону, якій за змістом відповідає пунктом 24 Порядку №1039, передбачає, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Частина друга статті 73 Закону №889-VIII, пункт 25 Порядку №1039 визначають зміст дисциплінарної справи.
Відповідно до пункту 31 Порядку №1039 Комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді. Державний службовець має право бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії, надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.
Згідно з пунктом 33 Порядку №1039 Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
Отже, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність складу дисциплінарного проступку, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.
За приписами пункту 35 Порядку №1039 Комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання. Одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону.
За правилами, встановленими статтею 75 Закону, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків. 
Згідно з положеннями частин другої-четвертої статті 67 Закону №889-VIII обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4). вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. 
Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.
Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку. 
Згідно з частиною першою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного визначення провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого характеру дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (дисциплінарна комісія).
Пунктом 33 Порядку № 1039 визначено, що Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення (частина п`ята статті 74 Закону №889-VIII).
За вимогами частини одинадцятої статті 69 Закону №889-VIII, пункту 36 Порядку №1039 суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
За результатами розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_1 , Посада, дисциплінарною комісією було встановлено наступні факти.
Так, відповідно до абзацу 2 пункту 3 Типового положення, уповноважена особа призначається на окрему посаду, утворену у штатному розписі відповідного органу, на яку покладено повноваження з виконання функцій уповноваженої особи.
Уповноважена особа може визначатися шляхом покладення на одного з працівників відповідного органу функцій уповноваженої особи.
Відповідно до підпункту 10 пункту 2 розділу ІІ Типового положення, уповноважений підрозділ (уповноважена особа) відповідно до покладених на нього (неї) завдань здійснює підготовку звітів за результатами періодичного моніторингу та оцінки виконання антикорупційної програми, а також надає пропозиції щодо внесення змін до неї.
Проаналізувавши питання щодо відсутності звітної інформації за ІІІ та ІV квартали 2023 року та І і ІІ квартали 2024 року у відповідності до вимог наказу ДМС від 30.03.2023 №69 «Про затвердження Антикорупційної програми ДМС на 2023-2025 роки», дисциплінарною комісією встановлено наступне.
Так, позивачем перебуваючи на Посаді, не подано звіт про виконання наказу ДМС за ІІІ та ІV квартали 2023 року та за І і ІІ квартали 2024 року.
У пояснювальній записці позивач наголосив, що інформація до ДМС направлялась своєчасно, але у форматі звіту про виконання наказу ДМС від 10.02.2024 за № 13/аг «Про оголошення Пріоритетних напрямків роботи Державної міграційної служби України на 2024 рік та Плану роботи Державної міграційної служби України на 2024 рік», мотивуючи, що інформація про виконання вищезазначених наказів є ідентичною. Зі слів позивача зауважень з боку Відділу з питань запобігання та виявлення корупції ДМС, щодо ненадання інформації з виконання Антикорупційної програми не було.
Однак, службові документи, що зареєстровані в підсистемі СЕД «Мегаполіс» є обов`язковими до розгляду та є такими, що повинні виконуватись безпосередньо за напрямками діяльності, в даному випадку уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції, тобто позивачем.
Таким чином, встановлено факт неналежного виконання позивачем своїх повноважень щодо виконання наказів (розпоряджень), доручень керівників, які надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України, відповідно до пункту 8 частини першої статті 8 Закону № 889-VIII, що в даному випадку і призвело до порушення вимог підпункту 3.2. пункту 3 наказу ДМС від 30.03.2023 №69 «Про затвердження Антикорупційної програми ДМС на 2023-2025 роки» «Керівникам самостійних структурних підрозділів апарату ДМС, керівникам територіальних органів, підприємств, установ, які належать до сфери управління ДМС забезпечити щокварталу – до 5 січня, 5 квітня, 5 липня та 5 жовтня подання до Відділу з питань запобігання та виявлення корупції ДМС інформації про хід виконання Програми відповідно до визначених індикаторів», а саме не забезпечено подання Управлінням звітної інформації за ІІІ та ІV квартали 2023 року та І і ІІ квартали 2024 року.
Відносно питання неналежної організаційної роботи в напрямку ведення профілактичних та роз`яснювальних заходів з метою своєчасного виявлення та врегулювання конфлікту інтересів, то дисциплінарною комісією встановлено наступне.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу 3 Посадової інструкції визначено, що основними посадовими обов`язками ОСОБА_1 є: надання методичної та консультаційної допомоги з питань додержання законодавства щодо запобігання корупції.
Здійснення заходів з виявлення конфлікту інтересів, сприяння його врегулюванню, інформування керівника відповідального суб`єкта та Національного агентства про виявлення конфлікту інтересів та заходи, вжиті для його врегулювання.
Також, відповідно до пункту 4 розділу 4 Посадової інструкції, ОСОБА_1 наділений правом «брати участь та проводити для працівників Управління внутрішні навчання, а також ініціювати проведення нарад з питань запобігання і виявлення корупції.
Однак даний напрямок роботи щодо ведення профілактичних та роз`яснювальних заходів з метою своєчасного виявлення та врегулювання конфлікту інтересів в Управлінні не виконувався.
Тільки після проведення перевірки робочою групою ДМС, а саме з 27.06.2024 по 19.07.2024 ОСОБА_1 вжито заходів щодо усунення недоліків та належної організації даного напрямку роботи.
Так, ОСОБА_1 02.08.2024 та 08.08.2024 було проведено навчання для керівників територіальних та структурних підрозділів Управління щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, в якому взяли участь 41 працівник.
Крім того, з метою запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в Управлінні видано наказ від 30.07.2024 № 44 «Про затвердження Інструкції щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності посадових осіб в Управлінні Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області».
А отже, з вищенаведеного встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків та прав, що передбачені його Посадовою інструкцією (пункти 2, 3 розділу 3), в частині незабезпечення належного надання методичної та консультативної допомоги з питань конфлікту інтересів, а також неналежного здійснення заходів з виявлення конфлікту та сприяння його врегулюванню, що призвело до порушення вимог законодавства про запобігання корупції працівниками Управління, що підтверджується неповідомленням першим заступником начальника Управління Якуб`яком А. про факт наявності конфлікту інтересів.
Щодо відсутності розпорядчого документу щодо функціонування внутрішніх каналів повідомлення, через які викривач матиме можливість повідомити про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону 1700-VII, дисциплінарною комісією встановлено наступне.
Відповідно до резолюцій наказу ДМС від 18.01.2022 № 6 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо механізмів заохочення та формування культури повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», в апараті ДМС, територіальних органах ДМС, підприємствах та установах, що належать до сфери управління ДМС» працівники структурних та територіальних підрозділів Управління були ознайомлені із зазначеним наказом, однак відповідальним за даний напрямок роботи був ОСОБА_1 , яким і неорганізовано належне виконання вимог даного наказу, про що було зазначено в Акті від 19.07.2024.
В поясненні ОСОБА_1 наголосив, що зазначений наказ надійшов до підсистеми СЕД «Мегаполіс» «для інформації», а не «для виконання», тому і залишився без відповідного реагування.
Вказаний недолік був усунутий після виявлення перевіркою ДМС. Так, позивачем підготовлено лист № 2601.19/11449-24 від 23.07.2024 для повторного ознайомлення працівників Управління із вимогами наказу ДМС від 18.01.2022 №6 та ініційовано наказ Управління від 30.07.2024 № 43 «Про затвердження Положення про впровадження в Управлінні Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області механізмів заохочення викривачів та формування культури повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».
Також, з метою з`ясування причин відсутності у підсистемі СЕД «Мегаполіс» листа Управління від 25.05.2022 № 2601.11/5824-22 «Про оперативне інформування» в період з 26.07.2024 по 14.08.2024 начальником відділу організаційно-аналітичного забезпечення УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_2 проведено службову перевірку.
Даною службовою перевіркою встановлено причини видалення листа № 2601.11/5824-22 від 25.05.2022 та осіб, які були причетні до видалення. Так, винним за видалення вищевказаного листа позивач, про що описано у Висновку службової перевірки від 14.08.2024, який затверджений заступником начальника Управління Рудницьким О.
Отож, з вищенаведених фактів встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 своїх повноважень, що передбачено підпунктом 18 пункту 2 розділу ІІ Типового положення, а саме: уповноважений підрозділ (уповноважена особа) відповідно до покладених на нього (неї) завдань організовує роботу внутрішніх каналів повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень вимог Закону, отримує та організовує розгляд повідомленої через такі канали інформації. Так, неналежним виконанням позивачем своїх повноважень стосується в частині незабезпечення функціонування в Управлінні внутрішніх каналів повідомлення, через які викривач матиме можливість повідомити про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону 1700-VII що призвело до порушення вимог частини першої статті 53-1 Закону № 1700-VII.
За змістом частини другої статті 77 Закону № 889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. 
Аналіз наведених положень Закону № 889-VIII, Порядку № 1039 свідчить про те, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом № 889-VIII та іншими нормативно-правовими актами. 
Так, апеляційний суд погоджується з тим, що відповідачем у Наказі №286 не наведено які саме порушення здійснено позивачем, а лише зазначено, що ним порушено низку норм нормативно-правових актів які встановлюють його посадові обов`язки, без конкретизації порушень та не зазначено, які настали наслідки в зв`язку з такими порушеннями, однак невідповідність одного з елементів форми наказу не у всіх випадках тягне за собою протиправність такого наказу.
Так, Верховний Суд в постанові від 16 грудня 2024 року у справі 640/11970/20 наголошує на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, проте, звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Умови щодо зазначення стислого викладу обставин справи у наказі про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності стосуються не процедури прийняття акту, а його змісту. Разом з тим, у кожній справі з огляду на специфічні її обставини суд повинен враховувати необхідність дотримання балансу між правовою стабільністю й справедливістю. Відтак ключовим питанням, на переконання Верховного Суду, є те, чи має наслідком незазначення в оскаржуваному наказі тих обставин, які були належним чином досліджені в ході дисциплінарного провадження, відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності…».
Виходячи з цього, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач внаслідок своєї бездіяльності допустив неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків (а саме Посадової інструкції, інших Законів та нормативно-правових актів, що зазначені вище), які висвітлені у доповідній записці від 23.07.2024 за №17/459-24, яке і зумовило ініціювання дисциплінарного провадження, в ході проведення якого було підтверджено факт дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками службового розслідування та доводами скаржника, що дисциплінарна комісія дійшла обґрунтованого висновку про наявність у діях позивача підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Під час визначення виду стягнення, дисциплінарною комісією враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач | | В. Я. Качмар
судді | | Л. Я. Гудим
| | Т. В. Онишкевич