ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 Справа № 917/841/26 

Суддя Семчук О.С., розглянувши матеріали справи
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ ГРУП", вул. Академіка Янгеля, 4, м. Вінниця, Вінницька область, 21007 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп", проспект Миру, 16А, м. Полтава, Полтавська область, 36020 
про стягнення коштів, 
без виклику учасників,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ ГРУП" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" про стягнення 116 201,25 грн заборгованості за поставлений товар за Договором № 69/1 від 01.12.2023.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
20.05.2026 відповідачем подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову в частині нормативного обґрунтування позивачем заявлених вимог (як завданих збитків) (вх. № 6917).
03.06.2026 від відповідача надійшли для долучення до матеріалів справи докази часткової спати суми боргу в розмірі 50 000,00 грн (вх. № 7628).
Інших заяв чи клопотань, станом на час прийняття рішення, від сторін до суду не надходило.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару (добрива), а відповідач, зобов`язався прийняти вказаний товар та здійснити його оплату. 
Відповідач у своєму відзиві, заперечуючи проти позову, посилається лише на неправильне застосування позивачем нормативного обґрунтування заявлених вимог. Щодо наявності боргу чи факту отримання від позивача Товару, заперечень не навів.
Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
01.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ ГРУП" (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" (відповідач, Покупець) був укладений договір № 69/1 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця товари (добрива «Сульфат магнію», «Нановіт», «Сульфат амонію гранула», «Карбамід», «МАКРОСТАР» тощо) в кількості, вартості та асортименті, та строках згідно замовлень або специфікацій, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених в Договорі, згідно оформлених рахунків або специфікацій, або накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.
Позивач вказує, що на виконання умов Договору поставив відповідачу Товар згідно Видаткової накладної № 1548 від 01.10.2025, на підставі рахунку № АГ00-001082 від 30.09.2025 (а.с. 6).
В межах цього Договору на підставі вказаного рахунку відповідачем здійснювались проплати за отриманий товар, однак не в повному обсязі.
Відповідач наявність заборгованості не заперечував, навпаки пропонував позивачу затвердити графік погашення заборгованості, який не був узгоджений позивачем (а.с. 32).
При розгляді справи по суті судом враховано наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі Договору поставки № 69/01 від 01.12.2023.
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За умовами п. 5.2 Договору оплата проводиться шляхом повної попередньої оплати протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку від Постачальника. 
Згідно п. 5.2.2 у випадку поставки товару Постачальником без отримання попередньої оплати, Покупець зобов`язується здійснити оплату отриманого товару протягом 3 банківських днів з моменту отримання товару.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору, згідно Видаткової накладної № 1548 від 01.10.2025 позивачем було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 1 081 000,37 грн (а.с. 6).
Претензій з боку відповідача щодо кількості та якості поставленого Товару, матеріали справи не містять.
З матеріалів справи вбачається, що за отриманий Товар відповідач здійснював оплати, а саме: 10.10.2025 - 50000,00 грн; 29.10.2025 - 50000,00 грн; 14.11.2025 - 25000,00 грн; 24.11.2025 - 25000,00 грн; 13.01.2026 - 150000,00 грн; 22.01.2026 - 50000,00 грн; 23.01.2026 - 50000,00 грн; 28.01.2026 - 50000,00 грн; 30.01.2026 - 50000,00 грн; 03.02.2026 - 50000,00 грн; 12.02.2026 - 50000,00 грн; 16.02.2026 - 50000,00 грн; 20.02.2026 - 50000,00 грн; 25.02.2026 -50000,00 грн; 27.02.2026 оплачено 50000,00 грн; 17.03.2026 - 70000,00 грн; 02.04.2026 - 50000,00 грн (виписка порахунку а.с. 6-29).
Станом на дату звернення з даним позовом заборгованість відповідача становила 116 201,25 грн. 
Наявність заборгованості також підтверджується листом відповідача, яким було запропоновано графік погашення заборгованості, у зв`язку з складною фінансово-економічною ситуацією (а.с. 32).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вже зазначалось, після порушення провадження у справі, відповідачем здійснено часткову сплату суми боргу в розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2010 від 25.05.2026. 
Отже, відповідач сам фактично підтвердив наявність заборгованості. В платіжній інструкції відповідачем в призначенні платежу вказано рахунок № 1082 від 30.09.2025, за яким йому було поставлено відповідний Товар та стягується заборгованість.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог, у зв`язку із посиланням позивача не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини у цій справу, суд зазначає, що визначення нормативно-правової кваліфікації є процесуальним обов`язком суду, а незгода з правовим обґрунтуванням позивача не тягне за собою відмову в позові. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, що є складовою класичного принципу "jura novit curia" (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19).
Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можна витлумачити відповідно до належного способу захисту прав. Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України). Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 904/7803/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 910/3453/22, від 01 листопада 2023 року у справі № 910/7987/22.
У свою чергу, якщо невідповідність способу захисту критеріям належності та ефективності призводить до відмови в задоволенні позовних вимог, то в разі посилання позивача на неправильні (невідповідні предмету позову) законодавчі положення суд має застосувати відповідну законодавчу норму самостійно. Така помилка позивача не може слугувати підставою для відмови в позові.
Отже, судом розглядаються вимоги про стягнення боргу за поставлений товар, зміна норм права не означає зміни предмета позову, або способу захисту.
Суд звертає увагу позивача на неправильну кваліфікацію правовідносин та застосування норм матеріального права. Суд кваліфікує суму, що стягується, як борг, а не збитки.
При постановлені судом рішення, була використана судова практика, в тому числі постанова ВП ВС № 910/2389/23 від 16.07.2025.
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені документально та відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 76-80, 129, 231, 236-238, 240-242, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 50 000,00 грн.
2. В іншій частині позов задовольнити повністю. 
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" (проспект Миру, 16А, м. Полтава, Полтавська область, 36020, код ЄДРПОУ 39291937) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОВІТ ГРУП" (вул. Академіка Янгеля, 4, м. Вінниця, Вінницька область, 21007, код ЄДРПОУ 38135005) 66 201,25 грн заборгованості та 2 662,40 грн судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
4. Рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (статті 256, 257 ГПК України).

Суддя Олена СЕМЧУК