Справа № 595/723/26
Провадження № 2/595/493/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді Созанської Л.І.,
 
за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,
представника відповідача, адвоката Ковалівського Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8969964 від 10.05.2025 у розмірі 20321,11 грн, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 10.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БАНК») та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8969964, на виконання умов якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти у сумі 10050,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно з п.п. 2.1 Кредитного договору, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Згідно з п.п. 10.1 Кредитного договору, підписанням цього Договору відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті кредитодавця https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. 18.03.2026 на підставі договору факторингу № 18/03/26, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 20321,11 грн, з яких: 10050,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7256,11 грн - сума заборгованості за відсотками; 3015,00 грн - неустойка. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення ОСОБА_1 , останній не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання прав вимог до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість у загальному розмірі 20321,11 грн та судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 червня 2026 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
17.06.2026 представником відповідача, адвокатом Ковалівським Б.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому адвокат вказує, що відповідач категорично заперечує укладення кредитного договору № 8969964 від 10.05.2025 та отримання ним кредитних коштів. З матеріалів справи слідує, що договір № 8969964 підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 618847. Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 ідентифікований товариством і йому було присвоєно вказаний вище одноразований ідентифікатор. Так, матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 проходив верифікацію, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В матеріалах справи відсутні також докази створення відповідачем Особистого кабінету в ІТС Товариства. Відповідач заперечує укладення кредитного договору, а також існування оригіналу договору в електронному вигляді з підписами обох сторін у дату його, начебто, укладення. Окрім того, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази виконання первинним кредитором своїх обов`язків за оспорюваним договором щодо перерахування відповідачу відповідних грошових коштів.На підтвердження перерахування відповідачу суми кредитних коштів в розмірі 10050,00 грн позивач долучив копію довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» Вих. № КД-000160021 від 28.04.2026. Разом з тим, вищевказаний документ не є первинним обліковим в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Більше того, з такої не можливо встановити, що карта НОМЕР_1 (зазначено не повний номер карти) належить саме відповідачу ОСОБА_1 . Водночас, в матеріалах справи відсутня виписка по картковому рахунку, яка б підтверджувала рух коштів та те, що відповідач користувався кредитними коштами на власний розсуд. Матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме ОСОБА_1 .Надана позивачем довідка про зарахування коштів, за умови відсутності первинних документів, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, сторона відповідача вважає, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що зазначена позивачем заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору кредиту. Позивач долучив до матеріалів справи розрахунок заборгованості, сформований ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», згідно з яким загальна заборгованість за договором станом на 18.03.2026 становила 20321,11 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 10050,00 грн, заборгованість за відсотками – 7256,11 грн, заборгованість за пенею – 3015,00 грн. З вказаного розрахунку убачається, що з позичальника стягнуто комісію в розмірі 1733,62 грн, яка нарахована згідно умов п.2.2.8 Договору. Сторона відповідача категорично не погоджується із нарахуванням первісним кредитором комісії за надання кредиту в розмірі 1733,62 грн, оскільки розмір комісії за надання кредиту, який визначено в п.2.2.8 договору, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.Також відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь позивача пені за кредитним договорам № 8969964 в розмірі, яка згідно розрахунку становить 5025,00 грн, з яких 2010,00 стягнуто первісним кредитором з відповідача і 3015,00 грн – заявлено позивачем до стягнення.Так як кредитором здійснено нарахування пені за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, як новим кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача.З розрахунку заборгованості убачається, що первісним кредитором нараховувалися відсотки з 10.05.2025 по 20.01.2026, тобто 256 днів. Умовами договору передбачено фіксовану денну процентну ставку 0,95 %, тобто, 95,475 грн в день з розрахунку: 10050,00 * 1 * 0,95 %. Відтак, позивачем за 256 днів нараховано 24441,60 грн відсотків з розрахунку: 256 * 10050,00 * 0,95 %. Оскільки з розрахунку слідує, що відповідач здійснював оплати по кредиту, позивач просить стягнути з відповідача 7256,11 грн. Разом з тим, оскільки з останнього було стягнуто комісію за надання кредиту в розмірі 1733,62 грн та неустойку в розмірі 2010,00 грн, відповідно, до стягнення не може підлягати сума відсотків вище ніж 3512,49 грн з розрахунку: 7256,11 – 1733,62 – 2010,00. Відтак, заборгованість відповідача за договором не могла перевищувати 13562,48 грн, виходячи з розрахунку: 10049,99 грн (заборгованість за тілом кредиту, враховуючи – 0,01, які сплачено відповідачем) + 3512,49 грн (заборгованість за відсотками). Іншими словами, згідно розрахунку, первісним кредитором в період з 10.05.2025 по 20.01.2026 нараховано тіло кредиту в сумі 10050,00 грн та відсотків в розмірі 24441,60 грн, які мав сплатити відповідач, однак убачається, що він здійснював оплати в період кредитування на загальну суму 20929,14 грн, то, відповідно, виходячи з розрахунку: 10050,00 + 24441,60 - 20929,14, розмір заборгованості не міг перевищувати 13562,46 грн. Відповідно, судовий збір в такому випадку не може перевищувати 1776,91 грн з розрахунку: (13562,46*2662,40:20321,11). У зв`язку з недоведеністю позовних вимог з підстав відсутності первинних документів щодо нарахування та отримання кредитних коштів відповідачем, просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 8969964 відмовити у повному обсязі.
19.06.2026 до суду через систему «Електронний суд» представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Канак М.С. подано відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами (позикодавцями) не було б укладено. Зауважила, що для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю -ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не були би укладені. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким неоспореним. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитних договорів в електронній формі та підписання договорів з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до умов кредитного договору, кошти надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особових рахунках клієнтів не формуються (постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024). Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Разом з позовною заявою було долучено довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес» вих. № КД-000160021 від 28.04.2026. Перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Позивачем надано до суду всі наявні документи по кредитних договорах, які були передані позивачу за договорами факторингу. Відповідно до кредитного договору відповідачем при укладанні договору зазначено картку позичальника НОМЕР_1 , емітовану банком України, вказану особисто позичальником для перерахування кредитних коштів. Зауважує, що на підставі Закону № 3498-IX було виключено пункт 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування. У преамбулі Закону про споживче кредитування передбачено, що цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, тобто його норми є спеціальними, які регулюють правовідносини за договорами про надання споживчого кредиту. Враховуючи вищезазначене, положення пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування не застосовуються до договорів споживчого кредиту, які укладатимуться після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX. Тобто, на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.24, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Враховуючи те, що Договір позики був укладений після набрання чинності Закону № 3498-IX, заборгованість по зазначеним договорам була нарахована первісним кредитором згідно вимог чинного законодавства. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів, відповідачем при укладенні кредитного договору висловлено не було. Кредитний договір укладений відповідачем з первісним кредитором містить усі істотні умови, встановлені законодавством для даних договорів. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Інформація надана первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора. Отже, підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Доводи ОСОБА_1 щодо нібито порушення первісним кредитором норм законодавства зводяться виключно до цитування статей та власних припущень без жодної аргументації та відсутності доказової бази. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відсутність жодних підтверджень доводам позичальника, позиція є неаргументованою та невмотивованою. З огляду на викладене представник позивача просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, окрім того, клопотала про витребування доказів у АТ «ТАСКОМБАНК».
22.06.2026 до Бучацького районного суду Тернопільської області через систему «Електронний суд» представником відповідача, адвокатом Ковалівським Б.В. подано заперечення (на відповідь на відзив), у якому адвокат просить доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, відхилити як необґрунтовані та такі, що не спростовують заперечень відповідача, а також відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у АТ «ТАСКОМБАНК». 
26.06.2026 ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано з АТ «ТАСКОМБАНК» наступні докази: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткових рахунків, відкритих у банку станом на 10.05.2025; інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку НОМЕР_1 ; виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) за період з 09.05.2025 по 11.05.2025; інформацію про надходження 10.05.2025 на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), грошових коштів в сумі 10050,00 грн.
06.07.2026 до Бучацького районного суду Тернопільської області АТ «ТАСКОМБАНК», на виконання ухвали суду від 26.06.2026, надано запитувану інформацію.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явилася, однак у прохальній частині позовної заяви просила суд розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача.
Представник відповідача, адвокат Ковалівський Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 10.05.2025 уклали договір кредитної лінії (Надійний) № 8969964, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10050 гривень строком на 360 днів до 04.05.2026, проценти за користування кредитом 0,95 %, комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту, що складає 1733,63 грн.
Пунктами 10.1.1-10.1.3 Договору передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «СlickСredit»).
У розділі «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору відповідачем зазначено номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 618847.
Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту до договору кредитної лінії (Надійний)одноразовим ідентифікатором - 610565.
Довідкою № КД-000160021 від 28.04.2026 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та здійснення платіжної операції, 10.05.2025 в сумі 10050,00 грн, отримувач ОСОБА_2 на карту № НОМЕР_1 , номер платежу b335d43e-8440-45b7-b53b-4bf6c7bb4305.
Кошти у сумі 10050,00 грн надійшли на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 , операції по якому можуть здійснюватись за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 10.05.2025, що стверджується випискою АТ «ТАСКОМБАНК» від 01.07.2026, доданою до інформації за № 4555/47.7-БТ від 02.07.2026 (надійшла до суду 06.07.2026).
Відповідно до розрахунку ТОВ «1 БАНК», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8969964 від 10.05.2025 станом на 18.03.2026 становить 20321,11 грн, у тому числі 10050,00 грн за тілом кредиту, 7256,11 грн відсотки, 3015,00 грн неустойка.
18.03.2026 року між ТОВ «1 БАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 18/03/26, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.
18.03.2026 ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників №1 до договору факторингу №18/03/26 від 18.03.2026, згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 4105.
23.03.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок ТОВ «1 БАНК» відповідно до платіжної інструкції №23967 кошти у сумі 10179870,60 грн в якості оплати за договором факторингу №18/03/26 від 18.03.2026.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 18.03.2026 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 20321,11 грн, з яких: 10050,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 7256,11 грн сума заборгованості за відсотками, 3015,00 грн неустойка.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між сторонами кредитного договору № 8969964 від 10.05.2025.
Кредитодавець виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, що стверджується довідкою № КД-000160021 від 28.04.2026 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» та інформацією АТ «ТАСКОМБАНК» від № 4555/47.7-БТ від 02.07.2026, наданою на виконання ухвали суду.
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Згідно наданого розрахунку заборгованості, позичальником частково здійснювалися платежі на погашення кредиту в загальній сумі 20929,14 грн, а саме: 17185,50 грн по процентах, 1733,62 грн по комісії, 2010,00 грн по неустойці, та станом на 18.03.2026 заборгованість складає 20321,11 грн, з яких 10050,00 грн за тілом кредиту, 7256,11 грн відсотки, 3015,00 грн неустойка.
Позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 10050,00 грн.
При цьому, з вказаного розрахунку заборгованості встановлено, що в рахунок погашення комісії зараховано 1733,62 грн та 2010,00 грн по неустойці, сплачених ОСОБА_1 . 
Суд зазначає, що позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, що пов`язані з отриманням кредиту та надаються відповідачу, за які встановлена комісія за надання кредиту, тому суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (п.п. 2.2.8) є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21).
Окрім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування неустойки в період дії воєнного стану, вказана сума, в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, підлягає списанню позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення неустойки з відповідача.
Відтак, зарахування сплачених відповідачем 1733,62 грн в рахунок погашення комісії та 2010 грн в рахунок погашення неустойки є безпідставними. Вказана сума коштів підлягає зарахуванню в рахунок погашення відсотків за кредитним договором (7256,11- 1733,62 -2010 = 3512,49). Відтак, розмір заборгованості відповідача за відсотками буде становити 3512,49 грн.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача, відповідно, лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18).
З огляду на викладене, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 8969964 від 10.05.2025 становить 13562,49 грн, що складається з: тіла кредиту - 10050,00 грн, процентів 3512,49 грн. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.
Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №156192 від 19.05.2026. 
Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1776,91 грн (13562,49х 2662,40 : 20321,11), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд – 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 8969964 від 10 травня 2025 року у розмірі 13562(тринадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 49 коп.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1776(одну тисячу сімсот сімдесят шість) грн 91 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, адреса місцезнаходження: м. Бровари, вул. Лісова, 2 Броварського району Київської області, 07400.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя:	  	Л.  І.  Созанська