Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3405/25
Номер провадження2/173/633/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

31 серпня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 881170347 від 14.02.2025, укладеним в електронній формі. 
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов договору відповідачу надано кредитні кошти у загальному розмірі 10100,00 грн, які останній зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом і комісію на умовах, визначених договором.
Позивач зазначив, що договір укладено шляхом подання відповідачем заявки через особистий кабінет на сайті товариства, формування кредитодавцем електронної оферти та її акцепту відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора та натискання відповідної іконки. На підтвердження укладення договору в електронній формі та його підписання одноразовим ідентифікатором позивач надав відповідні електронні документи.
Кредитні кошти, за твердженням позивача, були перераховані на банківський рахунок, реквізити якого відповідач зазначив під час оформлення кредиту.
Позивач також послався на умови договору, відповідно до яких проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний день користування кредитом. Базова процентна ставка за договором визначена у розмірі 0,98% на день. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати нарахованих платежів кредитодавцем нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося до 09.10.2025 включно, після чого їх нарахування припинено.
20.05.2025 первісний кредитор - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступив право вимоги за договором ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №МВ-ТП/36. Позивач зазначив, що набув право вимоги до відповідача в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, про що відповідача було повідомлено.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань позивач просить стягнути з нього заборгованість у загальному розмірі 30628,86 грн, з яких 10099,60 грн - заборгованість за кредитом, 20529,26 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Заборгованість за комісією до позовних вимог не включена. Штрафні санкції, зазначені у розрахунку заборгованості, також до розміру позовних вимог позивачем не включені.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
14.02.2025 між сторонами укладено Договір кредитної лінії №881170347, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит у формі кредитної лінії. Розмір першого траншу становив 4500,00 грн, строк кредитування визначено до 16.03.2030.
За користування кредитом передбачено базову фіксовану процентну ставку 0,98% на день (357,70% річних), що нараховується на фактичний залишок заборгованості. За надання першого траншу встановлено одноразову комісію у розмірі 270,00 грн.
Договором передбачено дисконтний період тривалістю 30 днів, протягом якого Позичальник мав право повністю або частково погасити кредит, а також отримати додаткові транші. За умови повного погашення кредиту протягом дисконтного періоду або протягом шести календарних днів після його закінчення застосовувалася знижена процентна ставка 0,20% на день за передбачених договором умов.
У разі продовження або поновлення дисконтного періоду Позичальник зобов`язувався сплачувати нараховані проценти, комісію та інші платежі у строки, визначені договором. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховувалися щоденно за базовою ставкою 0,98% на день.
Позичальник мав право достроково повернути кредит повністю або частково із сплатою фактично нарахованих процентів та інших належних платежів. Договором також передбачено можливість здійснення кредитором дебетових переказів з платіжної картки Позичальника у випадках та порядку, визначених договором, зокрема за умови активації функцій «Автопогашення» або «Автоплатіж».
Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування сумою 4500,00 грн протягом усього строку кредитування без дострокового погашення становила 85296,60 грн, у тому числі 80796,60 грн загальних витрат за кредитом.
14.02.2025 між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору кредитної лінії №881170347, відповідно до якої Позичальнику надано додатковий транш у розмірі 2600,00 грн, унаслідок чого загальна сума неповернутого кредиту становила 7100,00 грн.
З моменту отримання траншу базова процентна ставка за користування кредитом становила 0,98% на день (357,70% річних). Станом на дату укладення Додаткової угоди нараховані та несплачені проценти становили 9,00 грн, а несплачена комісія — 270,00 грн. За надання додаткового траншу нараховано комісію у розмірі 156,00 грн, яка підлягала сплаті не пізніше 16.03.2025.
Реальна річна процентна ставка за умовами Додаткової угоди становила 2525,82% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням наданого траншу та передбачених договором платежів — 134579,08 грн.
Інші умови Договору кредитної лінії №881170347 залишилися без змін. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору.
15.02.2025 між сторонами укладено чотири додаткові угоди до Договору кредитної лінії №881170347, за якими Позичальнику надано додаткові транші на загальну суму 3000,00 грн, унаслідок чого загальна сума неповернутого кредиту послідовно збільшилася з 8300,00 грн до 10100,00 грн.
За умовами додаткових угод базова процентна ставка становила 0,98 % на день (357,70 % річних), а реальна річна процентна ставка - 2537,06 %. Також передбачалося нарахування комісій за надання траншів у розмірі 72,00 грн, 42,00 грн, 42,00 грн та 24,00 грн відповідно. Станом на укладення угод існувала заборгованість за нарахованими процентами та комісіями.
Орієнтовна загальна вартість кредиту після кожного траншу становила відповідно 157243,50 грн, 170505,00 грн, 183766,50 грн та 191344,50 грн.
Інші умови кредитного договору залишалися без змін. Додатковими угодами передбачено, що у разі неперерахування траншу з технічних причин відповідна угода втрачає чинність, а договір продовжує діяти на попередніх умовах.
Відповідно до умов Договору кредитної лінії № 881170347 від 14.02.2025 року та укладених до нього додаткових угод, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів. Надання кредиту та додаткових траншів підтверджується документами про здійснення платіжних операцій, відповідно до яких на платіжну картку Позичальника було перераховано кошти на загальну суму 10100,00 грн, а саме: 4500,00 грн та 2600,00 грн - 14.02.2025 року, 1200,00 грн, 700,00 грн, 700,00 грн та 400,00 грн - 15.02.2025 року. Вказані перекази підтверджуються платіжними документами та довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а також підтвердженнями ТОВ «ПРОФІТГІД» щодо успішного зарахування коштів на платіжну картку Позичальника.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 881170347 від 14.02.2025 року, складеним ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», станом на 20.05.2025 року загальна сума заборгованості становила 21623,50 грн, яка складалася із: заборгованості за кредитом - 10 099,60 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 6474,10 грн; заборгованості за комісією - 5049,80 грн.
20.05.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/36, згідно з умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги за первинними договорами, включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 881170347 від 14.02.2025.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надав договір факторингу № МВ-ТП/36 від 20.05.2025, витяг з реєстру прав вимоги, а також платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 1495 від 12.06.2025 на підтвердження оплати за договором факторингу.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 881170347 від 14.02.2025 року, складеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», станом на 09.10.2025 року загальна сума заборгованості становила 35678,66 грн, яка складалася із: заборгованості за кредитом - 10099,60 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 20529,26 грн; заборгованості за комісією - 5049,80 грн.
20.05.2025 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на електронну адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги.
10.10.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» повідомило ОСОБА_1 шляхом надсилання листа на його електронну пошту про дострокове розірвання договору № 881170347 від 14.02.2025 на підставі пунктів 7.2.2., 9.1.1.7. з 11.10.2025 та необхідність оплати всієї суми заборгованості.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином судом встановлено, що укладений Договір кредитної лінії № 881170347 від 14.02.2025 відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідно до кредитного договору надало відповідачу ОСОБА_1 споживчий кредит, однак відповідач кошти не повернув, тому заборгованість, яка виникла за кредитним договором у розмірі 30628,86 грн необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача.
Водночас, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», не довів відсутність заборгованості.
Таким чином позовні вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» про стягнення заборгованості за Договором № 881170347 від 14.02.2025у розмірі 30628,86 грн є доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024, Додаткову угоду № 2004 від 06.11.2025 про надання правової допомоги До Договору № 5 від «02» грудня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 06.11.2025 відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, платіжну інструкцію № 23 від 06.11.2025 про оплату за надання правової допомоги згідно Договору № 5 від 02.12.2024.
З урахуванням всіх наведених вище обставин, на підставі поданих позивачем доказів, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правничої допомоги та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 (п`ять тисяч) грн., на відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги.
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, код ЄДРПОУ 39700642) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30628 (тридцять тисяч шістсот двадцять вісім) грн 86 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв