Справа № 545/2950/26 
Провадження № 2-а/545/37/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2026 р.         м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді   Ткачук О.В.,
за участю секретаря судового засідання   Делії Д.О.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області сержанта поліції Кравченко Олександра Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області сержанта поліції Кравченко Олександра Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 12.06.2026 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Кравченко О.О. було винесено постанову серії ЕНА №7357745 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.126 КУпАП, якою на позивача було накладено штраф у розмірі 3 400 грн. Відповідно до змісту постанови, 11.06.2026 о 23:29 ОСОБА_1 в м. Полтаві по вул. Героїв АТО, 114, керував електричним двоколісним транспортним засобом, оснащеним електродвигуном потужністю 0,35 кВт – електросамокатом Segway Plus 834, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив постанову КМУ 340 та ст.15 Закону України «Про дорожній рух», чим порушив п.2.1.а ПДР України – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Позивач вважає, що вказане рішення підлягає скасування у зв`язку з тим, що електросамокат Segway Plus 834 не є механічним транспортним засобом.
Позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА №7357745 від 12.06.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Кравченко О.О., за ч.2 ст.126 КУпАП та закрити справу.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.06.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
26.06.2026 року від представника відповідача Департаменту Патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, у якому представник відповідача зазначив, що 11.06.2026 о 23 год. 29 хв. в м. Полтава по вул. Героїв АТО, 114 було зупинено позивача на електросамокаті. В подальшому під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Йому на місці було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Гр. ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд. Результат тесту позитивний (протокол за ч.1 ст.130 КУпАП передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Полтави, справа №554/9325/26). Так, до категорії А1 належать транспортні засоби: мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Тобто, для керування таким транспортним засобом позивачу необхідно мати посвідчення водія категорії А1. Однак згідно наданої позивачем копії посвідчення водія серії НОМЕР_1 у гр. ОСОБА_1 відкриті лише категорії В та С. У зв`язку із допущеним порушенням відносно позивача була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7357745 від 12.06.2026 за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 3400,00 грн. Також зазначає, що приписи Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 свідчать про те, що посвідчення водія видається на право керування транспортним засобом і не обмежується механічними транспортними засобами. Нормами ч.2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом, а жодних критеріїв/параметрів, яким саме має бути такий транспортний засіб у ч.2 ст. 126 КУпАП законодавцем не розкрито. З посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, зазначає, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моно колеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху, у розумінні статті 1187 ЦК України, є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводиться в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. Також посилається на відповідну судову практику адміністративних судів апеляційної інстанції щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які керували транспортними засобами, які мають електродвигун потужністю до 4 кВт. Зазначає, що під час розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надавати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правила, передбаченими ст. 238 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджуються матеріалами відеофіксації. Постанову винесено згідно зі ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Крім того, було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. На місці особи було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР, повідомлено ким та відносно кого розглядається справа про адміністративне правопорушення. Після розгляду справи позивач був ознайомлений зі змістом постанови. З урахуванням цього представник відповідача просила відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. 
До початку судового засідання позивач надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просила відмовити.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши та оцінивши докази, надані учасниками на підтвердження їх вимог і заперечень, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 12.06.2026 сержантом 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Кравченком О.О. винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. 
Згідно постанови, серії ЕНА №7357745 від 12.06.2026 року, 11.06.2026 о 23:29 в м. Полтава, вул. Героїв АТО (Красіна), 114 водій керував транспортним засобом не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив постанову КМУ 340, ст.15 Закону України «Про дорожній рух», п 2.1.а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст.126 КУпАП. Цією ж постановою на позивача накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду DVD-RW диск з відеозаписами з відеореєстратору та з нагрудної камери, на якому зафіксовано рух позивача на електросамокаті.
З технічних характеристик електросамоката, розміщених у загальнодоступних джерелах в мережі Інтернет вбачається, що максимальна потужність електричного двигуна електросамоката марки «Segway Plus 834» становить 500 W.
Судом встановлено, що під час складання оскаржуваної постанови поліцейським не були перевірені технічні характеристики електросамоката «Segway Plus 834», яким керував позивач, а лише в ході розмови з ОСОБА_1 вказано, що електросамокат також є транспортним засобом і має потужність 0,4 кВт.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. 
Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати з собою: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У пункті 1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у ПДР України та мають наступні значення:
-транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
-механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється, в тому числі, на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Згідно з пунктом 2.13 ПДР України, до транспортних засобів категорії «А1» відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.
При цьому, Правила дорожнього руху не містять визначення «самокат» чи «електросамокат».
Водночас, пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (зі змінами), визначено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема: «А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. При цьому, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену п. 1.10 ПДР України межу у 3 кВт.
Зазначене свідчить про те, що до категорії «А1» відносяться транспортні засоби, зокрема, транспортні засоби, з електродвигуном потужністю від 3 кВт до 4 кВт. Разом з тим, такі є механічними транспортними засобами в розумінні ПДР України.
Саме керування такими транспортними засобами передбачає наявність дозвільних документів.
Отже, суд вважає, що електросамокат «Segway Plus 834» є транспортним засобом, але за своїми технічними характеристиками його не можна прирівнювати до мопедів, моторолерів або інших механічних транспортних засобів, тому вимоги, які встановлені для водіїв цих механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані автоматично й до позивача як особи, яка керувала електричним самокатом.
Беручи до уваги, що адміністративну відповідальність за порушення пункту 2.1 «а» ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого електросамокат позивача марки «Segway Plus 834» не віднесений, позивач не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.
Суд не бере до уваги посилання представника відповідача у відзиві на судову практику адміністративних судів апеляційної інстанції, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 суд вважає помилковими, оскільки правовідносини у цій справі не є тотожними справі, що розглядається. Так, у справі № 127/5920/22 предметом спору було відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого і саме в цьому випадку Верховний Суд дійшов висновку, що для кваліфікації діяльності, пов`язаної з використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. Натомість, у справі, що розглядається, предметом спору є правомірність постанови у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
За змістом статті 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (водій керував транспортним засобом будучи позбавленим відповідного права) не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, беручи до уваги, що усі сумніви в силу презумпції невинуватості мають тлумачитись на користь особи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у зв`язку із задоволенням позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6 ,8, 9, 72, 77, 139, 241-246, 262, 286, 295, 297 КАС України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області сержанта поліції Кравченко Олександра Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі задовольнити. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7357745 від 12.06.2026, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 665,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Повне рішення складене 08.07.2026

Суддя     О.  В.  Ткачук