ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ
Cправа № 920/1061/23(920/759/25) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (вх.№1531/2026)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026
у складі колегії суддів: Козир Т.П. - головуючого, Пантелієнка В.О., Доманської М.Л.
у справі № 920/1061/23 (920/759/25) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" 
до фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича 
про стягнення 294 388, 77 грн 
в межах справи № 920/1061/23
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (код 34113412),
ВСТАНОВИВ:
Предметом спору у цій справі була вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.
Обставини справи
1. У провадженні Господарського суду Сумської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (далі - ТОВ ШП "Харківенергоремонт").
2. З 15.10.2006 ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006.
3. Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. 
4. Позивач забезпечує тепловою енергією на опалення зокрема і багатоквартирний будинок № 2Б на вулиці Свемівська у місті Шостка.
5. У зазначеному багатоквартирному будинку проводить свою діяльність фізична особа-підприємець Дебда Андрій Іванович (далі - ФОП Дебда А. І.), який є власником нежитлового приміщення, загальною площею 642,1 кв.м, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
6. Рішеннями виконавчого комітету Шосткінської міської ради № 298 від 20.10.2021, №340 від 19.11.2021, №311 від 18.10.2023, №317 від 18.10.2024, були встановлені тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання по ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" для різних категорій споживачів - населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі.
7. Відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №120 позивачем приймались накази "Щодо перерахунку вартості теплової енергії" - №379 від 29.11.2021, №36 від 27.01.2022, №63 від 28.02.2022, №77 від 30.03.2022, №98 від 19.04.2022, №271 від 30.11.2022, №249 від 31.10.2023, №276 від 29.11.2023, №297 від 19.12.2023, №50 від 26.01.2024, №71 від 26.02.2024, №86 від 26.03.2024, №223 від 30.10.2024, №257 від 27.11.2024, №281 від 20.12.2024, №18 від 21.01.2025, №38 від 20.02.2025, №69 від 24.03.2025, яким у відповідних місяцях здійснювався перерахунок вартості теплової енергії та послуги з постачання теплової енергії. 
Короткий зміст позовних вимог та заперечень
8. Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" звернулося до суду з позовом про стягнення з ФОП Дебди А. І. 294 388,77 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.03.2023, з яких: 240 153,72 грн основний борг, 47 791,31 грн інфляційні втрати, 6 443,74 грн 3 % річних.
9. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 15.10.2006 забезпечує тепловою енергією на опалення підприємств, установ, організацій та населення у м.Шостка, у тому числі для багатоквартирного будинку № 2-Б на вул. Свемівська в м. Шостка, у якій проводить свою діяльність відповідач, який є власником нежитлового приміщення, однак відповідач за період листопада 2021 року по березень 2025 року не оплачує позивачу надану ним послугу з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заявлена до стягнення заборгованість. Також вказує, що 01.10.2021 на офіційних вебсайтах позивача і Шосткинської міськради був оприлюднений публічний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, від співвласників вказаного будинку у 30-ти денний строк не надходило жодних рішень про обрання моделі організації договірних відносин, тому типові договори з індивідуальними споживачами вважаються укладеними з 01.11.2021.
10. У відзиві відповідач просив відмовити у позові, зазначивши про те, що оскільки з 05.07.2022 Шосткинська громада віднесена до території можливих бойових дій, заборонено стягнення штрафів, пені, інфляційних втрат, річних та заборгованості за отимані послуги по дату припинення можливих бойових дій; позивачем долучено до позовної заяви копії документів, викладених іноземною мовою (російською) без відповідного їх перекладу українською мовою та належного засвідчення; показання теплового лічильника від 01.11.2021, 03.12.2021 від сторони ЖКО підписані особою, яка згідно з відповіддю від 18.06.2025 № 9 ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" на адвокатський запит не працювала у Товаристві; показання теплового лічильника, показання приладів комерційного обліку підписані особою, яка згідно відповіді від 18.06.2025 № 9 ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" на адвокатський запит, працює в Товаристві на посаді слюсаря-сантехніка та не має права підпису від Товариства. 
11. Крім того, відповідач зазначив, що приміщення має окремий вхід, місцями загального користування власник не користується; теплова енергія, яка надійшла до будинку по вул. Свемовська, 2Б, за період з 2021 - 2025 роки, розподілена між приміщеннями будинку, які підключені до центральної системи опалення, відповідачу ця кількість теплової енергії не була розподілена, оскільки приміщення не приєднано до системи центрального опалення, а трубопроводи, що проходять через її приміщення є заізольовані шляхом бетонування стін, що було вчинено ще до придбання приміщення відповідачем, труби в приміщенні відсутні взагалі. Також позивачем не надано інформації, яка саме Методика була застосована при нарахуванні суми заборгованості. 
12. Відповідач також зазначив що позивачем не дотримано досудовий порядок врегулювання спору, не надано належних доказів вручення йому повідомлень про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
13. 23.07.2025 рішенням Господарського суду Сумської області позов задоволено. Стягнуто з ФОП Дебди А. І. на користь ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" 240 153,72 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.03.2025, 47 791,31 грн інфляційних втрат, 6 443,74 грн 3 % річних та 3 532,67 грн судового збору.
14. Суд встановив, що позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії у місті Шостка, а відповідач є власником нежитлового приміщення площею 642,1 кв. м у багатоквартирному будинку по вул. Свемівській, 2Б, тому є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". 
15. Суд виходив з того, що оскільки співвласниками будинку не було обрано модель договірних відносин, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та вважається укладеним з 01.11.2021.
16. Господарський суд Сумської області зазначив, що позивач у період з листопада 2021 року по березень 2025 року фактично надавав послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується розрахунками заборгованості, актами приймання теплоносія, актами перевірки систем опалення та показниками вузла комерційного обліку. Доказів неналежного надання послуг або заперечень щодо обсягів нарахувань відповідач не надав.
17. За висновком суду, відповідач не здійснив оплату вартості отриманих послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 240 153,72 грн.
18. При цьому Суд відхилив доводи відповідача щодо відсутності перекладу окремих документів українською мовою, зазначивши, що такі документи не містять спеціальної юридичної чи технічної термінології, а їх зміст у сукупності з іншими доказами дозволяє встановити обставини справи.
19. Також судом відхилено доводи про підписання показників лічильника особою без належних повноважень, оскільки фіксація показників вузла обліку є технічною дією та сама по собі не впливає на правильність розрахунків і факт постачання теплової енергії.
20. Суд не прийняв заперечення відповідача про відключення приміщення від внутрішньобудинкової системи опалення та наявність окремого входу. Суд виходив із того, що навіть у разі відокремлення приміщення власник не звільняється від обов`язку відшкодовувати витрати на теплову енергію, спожиту на загальнобудинкові потреби та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Нежитлове приміщення є складовою багатоквартирного будинку, а внутрішньобудинкові мережі належать до спільного майна співвласників.
21. Нарахування за теплову енергію на загальнобудинкові потреби здійснено відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018 (далі - Методика № 315). Суд дійшов висновку, що позивач правомірно застосував порядок розрахунку, передбачений пунктами 8- 9 розділу IV Методики № 315, з огляду на відсутність необхідних вихідних даних щодо площ місць загального користування та характеристик внутрішньобудинкових мереж.
22. Доводи відповідача про недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору суд визнав безпідставними, оскільки звернення з претензією є правом, а не обов`язком особи, якщо інше прямо не встановлено законом.
23. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, суд визнав обґрунтованими вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 47 791,31 грн та 3 % річних у сумі 6 443,74 грн відповідно до статті 625 ЦК України.
24. Заперечення відповідача щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 суд відхилив, зазначивши, що спірне приміщення є нежитловим та використовується не для проживання, а тому відповідач належить до категорії "інші споживачі", на яких встановлена цією постановою заборона на нарахування інфляційних втрат і процентів річних не поширюється.
25. З огляду на встановлений факт надання послуг, наявність заборгованості, правомірність здійснених нарахувань та відсутність належного спростування розрахунків позивача суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
26. 02.02.2026 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Сумської області 23.07.2025 скасовано; ухвалено нове рішення - про відмову у позові.
27. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний господарський суд виходив із того, що хоча відповідач як власник нежитлового приміщення є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг та не звільняється від участі у відшкодуванні витрат на загальнобудинкові потреби і функціонування внутрішньобудинкових систем, проте позивач не довів належними та допустимими доказами правильність визначення обсягу теплової енергії та розміру заявленої до стягнення заборгованості.
28. Суд апеляційної інстанції встановив, що належне відповідачу приміщення обладнане індивідуальною системою опалення та не підключене до централізованої системи теплопостачання. Водночас матеріали справи не містять достатніх відомостей щодо технічних характеристик будинку та внутрішньобудинкової системи опалення, які є необхідними для перевірки правильності проведеного позивачем розрахунку відповідно до Методики № 315.
29. При цьому під час апеляційного розгляду до матеріалів справи було долучено акт обстеження приміщення, яким підтверджено відсутність підключення приміщення відповідача до централізованого опалення та наявність лише одного ізольованого транзитного трубопроводу внутрішньобудинкової системи опалення. За висновком апеляційного суду, за таких обставин розрахунок вартості теплової енергії повинен здійснюватися з урахуванням спеціальних положень Методики № 315, що регулюють порядок визначення обсягів теплової енергії для приміщень з індивідуальним опаленням або транзитними мережами.
30. Разом із тим подані позивачем розрахунки не містять необхідних вихідних даних та не дають можливості перевірити відповідність здійснених нарахувань вимогам Методики № 315, а відсутність доказів щодо технічних характеристик будинку та показників, які впливають на визначення обсягу теплової енергії для загальнобудинкових потреб, унеможливлює перевірку правильності розрахунку заборгованості.
31. З огляду на недоведеність розміру основної заборгованості апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення також похідних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Врахувавши наведене, суд визнав висновки місцевого господарського суду такими, що не відповідають установленим обставинам справи та наявним доказам, скасував оскаржуване рішення і ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
32. У касаційній скарзі ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та залишити в силі рішення Господарського суду Сумської області від 23.07.2025.
33. Касаційну скаргу подано з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, у зв`язку з відсутністю правового висновку Верховного Суду щодо правильного застосування пункту 8 розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, у системному взаємозв`язку з пунктами 5 - 7 розділу IV Методики розподілу щодо застосування спрощеного методу розрахунку обсягу витраченої теплової енергії до правовідносин, пов`язаних зі стягненням заборгованості за послугу з постачання теплової енергії в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення в багатоквартирному будинку в разі відсутності приладів опалення в окремих місцях загального користування та допоміжних приміщеннях.
34. ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки не врахував положення пункту 8 розділу IV Методики № 315 щодо спрощеного визначення обсягу теплової енергії на загальнобудинкові потреби за відсутності технічної документації, безпідставно пов`язав можливість нарахування плати із наявністю опалювальних приладів у місцях загального користування, помилково визнав недоведеними подані розрахунки та не надав належної оцінки доказам комерційного обліку теплової енергії, актам приймання теплоносія і перевірки роботи системи опалення. 
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
35. У відзиві на касаційну скаргу ФОП Дебда А. І. просить відмовити у задоволенні касаційної скарги. Зазначає, що апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії у заявленому обсязі.
36. На думку відповідача, відсутність опалювальних приладів у місцях загального користування, відсутність доказів технічних характеристик будинку та належного функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, а також непідтвердженість здійсненого позивачем розрахунку свідчать про безпідставність нарахувань. Також наголошує, що саме на виконавця послуг покладається обов`язок доведення обсягу та якості наданих послуг, тоді як доводи касаційної скарги фактично спрямовані на переоцінку доказів, яким апеляційний суд уже надав належну оцінку.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
37. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
38. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів та інших правочинів.
39. За загальним правилом, встановленим статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
40. Водночас статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
41. Зокрема, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 Цивільного кодексу України).
42. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема, постачання теплової енергії (стаття 2). Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" затверджено Правила, які підлягають застосуванню з урахуванням змін і доповнень у відповідній редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
43. Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина 1). Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (частина 2).
44. Частиною п`ятою статті 13 зазначеного Закону передбачено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
45. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін / тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
46. За вимогами частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.
47. Положення наведеної норми кореспондуються з частиною другою статті 21 зазначеного Закону, згідно з якою виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.
48. Виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (частина друга статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
49. Розділом VIII Методики розподілу встановлено вимоги, зокрема, щодо забезпечення нормативної температури повітря в опалюваному приміщенні та передбачено зменшення розподіленого обсягу теплової енергії для приміщень, не оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії, у разі наявності обґрунтованих претензій щодо якості наданої послуги у зв`язку з недоліками, які виникли не з вини чи не завдяки зловживанню власника приміщення.
50. Водночас обов`язок щодо забезпечення готовності до надання комунальних послуг внутрішньобудинкових систем, що знаходяться в житловому будинку (у тому числі багатоквартирному) і призначені для надання комунальних послуг, покладається на власника такого будинку (співвласників багатоквартирного будинку), якщо цей обов`язок не покладено ним (ними) на управителя чи іншу особу відповідно до закону або договору (частина четверта статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
51. Відповідно до пункту 15 Правил обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання здійснюється відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону №219 від 15.08.2018 (далі - Порядок). Виконавець здійснює обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за умови укладення із споживачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.
52. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками) (пункт 5 Порядку).
53. Зокрема, споживач зобов`язаний забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; своєчасно вживати заходів для усунення пов`язаних з отриманням послуги виявлених неполадок, що виникли з його вини (пункт 44 Правил).
54. Виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором (частина третя статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
55. Згідно з пунктом 7 Правил визначення кількості та якості послуги здійснюється відповідно до умов договору, за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору (підпункт 1); з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем (підпункт 2).
56. У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
57. Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. 
58. У підпункті 12 пункту 42 Правил також закріплено право споживача відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону №169 від 26.07.2019.
59. Відповідно до положень пункту 14 Правил відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
60. Водночас відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу. Положення наведеної норми також кореспондуються з пунктом 38, підпунктом 12 пункту 42, підпунктом 13 пункту 45 Правил.
61. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (пункт 31 Правил).
62. Комерційний облік комунальних послуг з постачання, зокрема, теплової енергії здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства (частина перша статті 17 зазначеного Закону).
63. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу (пункт 24 Правил).
64. За змістом зазначеного пункту Правил, зокрема, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється в порядку, встановленому статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", між споживачами, у тому числі тими, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
65. Водночас, якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Подібні за змістом положення також закріплено у пунктах 11, 12 Методики розподілу.
66. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі / будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення врегульовано розділом IV Методики розподілу згідно з наведеними в ній формулами, які застосовуються залежно від конкретних обставин, зокрема, наявності / відсутності проекту на будівлю / будинок, результатів енергоаудиту, даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах тощо.
67. Зокрема, в разі відсутності проекту на будівлю / будинок та результатів енергоаудиту, для визначення обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення, враховується загальна площа місць загального користування та допоміжних приміщень незалежно від наявності опалювальних приладів. У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень тощо, зазначений обсяг теплової енергії може бути визначений спрощено: як відповідна частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі / будинку, розмір якої залежить від поверховості будівлі / будинку. Визначений таким чином обсяг теплоенергії повинен бути додатково скорегований з урахуванням площі приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі / будинку (пункти 7, 8, 9 розділу IV Методики розподілу). 
68. У абз. 2 пункту 3 Методики розподілу закріплено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
69. Отже, у правовідносинах щодо відшкодування власником квартири, нежитлового приміщення, відключених від системи централізованого опалення, частини обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення, відсутність проєктної документації на будинок або окремих відомостей щодо площ місць загального користування, сама по собі не виключає застосування передбаченого Методикою розподілу способу визначення відповідного обсягу теплової енергії, зокрема спрощеного способу, якщо для цього наявні передбачені Методикою розподілу умови. 
70. Водночас правильність застосування такого способу та використаних у розрахунку показників підлягає перевірці судом з урахуванням усіх наданих сторонами доказів і стандарту доказування, визначеного процесуальним законом.
71. Подібні за змістом висновки наведені у постанові Верховного Суду від 25.05.2026 у справі №920/1061/23(920/399/25), які підлягають врахуванню у цій справі з огляду на положення частини четвертої статті 300 ГПК України.
72. У цій справі суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що належне відповідачу нежитлове приміщення є частиною будинку, співвласники якого не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги з теплопостачання, тому індивідуальний договір про надання зазначеної комунальної послуги між відповідачем і позивачем є укладеним з 01.11.2021 у силу вимог частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
73. Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, предметом вказаного договору договору є надання виконавцем споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
74. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:
75. обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
76. частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
77. та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
78. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
79. Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.
80. Обсяги спожитої мешканцями послуги за відповідний період обліковувались встановленими будинку № 2-Б по вул. Свемівській лічильником. Зауважень щодо правильності роботи зазначеного лічильнику обліку теплової енергії матеріали справи не містять.
81. Також суди встановили, що належне відповідачу нежитлове приміщення відключене від системи централізованого опалення багатоквартирного будинку. Обставини здійснення такого відключення в порядку, встановленому Мінрегіоном, або без його дотримання не були предметом дослідження в цій справі, адже згідно з встановленими обставинами спірна заборгованість нарахована позивачем саме за теплову енергію, яка була спожита в місцях загального користування і допоміжних приміщеннях, а також для функціонування внутрішньобудинкових систем. 
82. Водночас обов`язок власника нежитлового приміщення, в тому числі обладнаним окремим входом, відокремленим від мереж централізованого теплопостачання, відшкодовувати витрати за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення чітко і послідовно закріплено в низці положень Правил і Методики розподілу.
83. А тому встановлена судом апеляційної інстанції відсутність у належному відповідачу нежитловому приміщенні підключення централізованого опалення та наявність одного ізольованого транзитного трубопроводу самі по собі не можуть бути підставами для звільнення від обов`язку оплати вартості теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі.
84. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що надані позивачем розрахунки не відповідають пункту 2 розділу ІІ Методики № 315, у якому унормовано порядок визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення. 
85. Тобто суд апеляційної інстанції перевірив надані позивачем розрахунки лише крізь призму визначення обсягу теплової енергії, що надходить до приміщення через транзитні трубопроводи, та обставини їх наявності.
86. Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем надані помісячні розрахунки заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2025 року, з яких вбачається, що нарахування за теплову енергію позивачем для відповідача здійснювалось: за місця загального користування, функціонування та за абонентське обслуговування (за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року), за споживання теплової енергії для загальнобудинкових потреб та абонентське обслуговування (з листопада 2022 року) та лише за абонентське обслуговування (у міжопалювальний період).
87. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не містить висновків щодо правомірності позовних вимог саме в частині нарахувань за теплову енергію за місця загального користування, функціонування та за абонентське обслуговування, за споживання теплової енергії, спожиту для загальнобудинкових потреб та абонентське обслуговування та лише за абонентське обслуговування (у міжопалювальний період).
88. З огляду на викладене, слід погодитися з доводами позивача, що господарський суд апеляційної інстанції не здійснив оцінку наданих ним розрахунків через призму положень розділу IV Методики розподілу, не встановив невідповідність певних елементів розрахунку вимогам Методики розподілу та не навів правового обґрунтування, яке б спростовувало здійснений позивачем розподіл обсягів теплової енергії.
89. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що за наявними у матеріалах справи доказами неможливо встановити, чи було передбачено проектом на будинок встановлення приладів опалення у місцях загального користування, чи вони були демонтовані, відсутні докази щодо технічних характеристик будинку (зокрема щодо кількості поверхів, наявності чи відсутності вертикальних стояків системи централізованого опалення будинку саме у місцях загального користування тощо), що не було враховано судом першої інстанції.
90. Водночас суд апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи залишив поза увагою, що згідно з положеннями частини 4 статті 16, частини 3 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пунктів 5, 14, 15 Правил на виконавця послуги покладено обов`язок доказування того, що якість наданої ним послуги відповідала встановленим вимогам саме в точці обліку такої послуги - за індивідуальним договором на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача. Тоді як обов`язок щодо забезпечення готовності внутрішньобудинкових систем до надання комунальних послуг, до експлуатації в осінньо-зимовий період, усунення неполадок за загальним правилом покладено на власників відповідного будинку (співвласників багатоквартирного будинку) та/або уповноважений ними відповідно до закону або договору управитель. 
91. Тобто виконавець послуги з постачання теплової енергії за індивідуальним договором (який не передбачає обслуговування внутрішньобудинкових систем) не несе відповідальність за її ненадання / надання не в повному обсязі / невідповідної якості в тому разі, якщо це зумовлено саме неналежною підготовкою внутрішньобудинкових систем багатоквартиного будинку, зокрема, через демонтаж і невідновлення виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком приладів опалення в місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, якщо їх встановлення було передбачено проектом на будівлю / будинок тощо. 
92. Крім того, у контексті обставин цієї справи необхідно зауважити, що згідно з наведеним у Методиці розподілу визначенням загальнобудинкові потреби на опалення включають не лише витрати на опалення місць загального користування, але й допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі / будинку. Тобто сама лише відсутність приладів опалення в місцях загального користування у будинку, в якому розташоване нежитлове приміщення відповідача, не є достатньою підставою для висновку про ненадання послуг з теплопостачання позивачем та/або їх неналежну якість. 
93. Проте під час вирішення спору в цій справі суд апеляційної інстанції не дослідив надані учасниками справи докази з точки зору підтвердження ними факту відповідності якості наданої позивачем у спірний період послуги в точці обліку будинку конкретним вимогам, передбаченим законодавством і договором, у тому числі з урахуванням вимог щодо перевірки якості надання послуги з постачання теплової енергії, передбачених Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1145 від 27.12.2018.
94. А тому висновку суду апеляційної інстанції про недоведеність позовних вимог є передчасним.
95. Зі свого боку, суд першої інстанції, повністю задовольняючи позовні вимоги, залишив поза увагою обставини щодо невідповідності площі належного відповідачу приміщення у розрахунках за листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року в розділі "Розрахунок споживання т/е для споживача" інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
96. Крім того, поза увагою суду першої інстанції проігноровано доводи відповідача про те, що позивачем долучено до позовної заяви копії документів, викладених іноземною мовою (російською) без відповідного їх перекладу українською мовою та належного засвідчення.
97. Так, суд відхилив доводи відповідача щодо відсутності перекладу окремих документів українською мовою, зазначивши, що такі документи не містять спеціальної юридичної чи технічної термінології, а їх зміст у сукупності з іншими доказами дозволяє встановити обставини справи.
98. Однак такі посилання суду першої інстанції не відповідають висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №910/20940/21 (910/19964/23), в якій з посиланням на статтю 10 Конституції України, частину 1 статті 1, 13, 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", частину статті 12 Закону України "Про судоустрій та статус судів", частини 1, 2, 4, 5 статті 91, статті 73, 76, 77 ГПК України сформульовано такий висновок:
99. "При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 21. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою. Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат", не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Такої ж думки дотримується Верховий Суд у постанові від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.
100. Згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
101. Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
102. Оскаржувані у цій справі судові рішення наведеним вимогам не відповідають, адже висновки судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на наданні належної правової оцінки (із наведенням у мотивувальних частинах судових рішень мотивів прийняття до уваги або відхилення), наданим позивачем до матеріалів справи доказам, якими він доводить обставини надання відповідної послуги, та аргументам відповідача на спростування факту отримання цієї послуги, що з огляду на імперативно визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, унеможливлює ухвалення остаточного рішення у цій справі.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
103. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
104. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає частково обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується з тими доводами скаржника, які відповідають висновкам суду, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови. Тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувані рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанції - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та рішення Господарського суду Сумської області від 23.07.2025 у справі № 920/1061/23(920/759/25) скасувати.
3. Справу № 920/1061/23(920/759/25) передати на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере