ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2026 Справа № 914/2914/25 

м. Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Анни-Сніжани Дудяк розглянув матеріали справи
за первісним позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів;
до відповідача за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс», м. Львів;
про повернення попередньої оплати;
за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс», м. Львів;
до відповідача за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів;
про визнання одностороннього розірвання договору підряду недійсним, визнання договору підряду № 50/25-КБ від 21.02.2025р. таким, що зберігає дію до повного виконання зобов`язань сторонами.
за участю представників:
позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Булькевич Андрій Ярославович,
відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з`явився.
1. ПРОЦЕС
1.1. До Господарського суду Львівської області 18.09.2025 надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» про повернення попередньої оплати. 
1.2. Ухвалою від 23.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Хід судових засідань відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.
1.3. Зокрема, 28.10.2025 прийнято до спільного розгляду з позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про визнання одностороннього розірвання договору підряду недійсним, визнання договору підряду № 50/25-КБ від 21.02.2025 таким, що зберігає дію до повного виконання зобов`язань сторонами; 18.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів; 18.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.04.2026.
1.4. Згідно з розпорядженням Господарського суду Львівської області № 52 від 26.02.2026 у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2026, за яким суддю Іванчук С.В. призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду, здійснено повторний автоматизований розподіл справи і розподілено таку судді Матвіїву Р.І.
1.5. Відводів суду сторонами не заявлено.
1.6. В судовому засіданні 18.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.04.2026, в якому розпочато розгляд справи по суті з оголошенням перерви на стадії вступних слів до 06.05.2026. Наступні судові засідання відкладися на підставі клопотань відповідача за первісним позовом від 06.05.2026, від 12.05.2026, від 03.06.2026, 13.05.2026 судове засідання не відбулося з підстав оголошення на території Львівської області повітряної тривоги, 27.05.2026 - тимчасової відсутності судді. 
1.7. У судовому засіданні 09.06.2026 суд розглянув повторне (четверте) клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення судового засідання та відмовив у його задоволенні з мотивів, зазначених у протоколі судового засідання, продовжив розгляд справи за участю представника позивача за первісним позовом та оголосив перерву до 17.06.2026 для ухвалення та проголошення судового рішення, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась. 
1.8. Суд звертає увагу, що вживав достатніх заходів та неодноразово відкладавав судове засідання з розгляду справи по суті за клопотанням сторони, чим забезпечував відповідачу можливість реалізації свого процесуального права на участь в розгляді справи по суті, дослідженні доказів та виступі в судових дебатах. Суд наголошує, що можливість участі уповноваженого представника відповідача чи його керівника у суді залежить виключно від волевиявлення товариства, тобто має суб`єктивний характер. 
1.9. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
1.10. Систематична та повторна неявка представника сторони в судові засідання не є підставою для повторного відкладення судового засідання, інших законних підстав для відкладення засідання, визначних ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено і суду не повідомлено.
1.11. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
1.12. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
1.13. Виходячи з вищевказаного, враховуючи визначені процесуальним законодавством строки розгляду справи, забезпечуючи баланс інтересів учасників справи у своєчасному розгляді справи, враховуючи обізнаність відповідача справи про дату та час розгляду справи, забезпечення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, неодноразове відкладення судового засідання, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які взяли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, суд вважав за доцільне розглянути справу у судовому засіданні за участю тих представників, які з`явилися.
1.14. Судове засідання 17.06.2026 не відбулося у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування приміщення суду, у зв`язку з чим ухвалою від 17.06.2026 призначено судове засідання для ухвалення та проголошення судового рішення на 24.06.2026. Явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалася. Ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін і її представників 18.04.2026.
1.15. Подане представником відповідача за первісним позовом повідомлення (вх. № 17032/26 від 16.06.2026) про неможливість прибуття в судове засідання не є клопотанням про відкладення судового засідання та не має значення для проведення засідання 24.06.2026, адже стадія ухвалення судового рішення не передбачає розгляду нових заяв і проводиться незалежно від явки представників сторін. 
1.16. У судове засідання 24.06.2026 з`явився представник позивача за первісним позовом.
1.17. У судовому засіданні 24.06.2026 за участю представника позивача проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ
2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань по договору підряду, а саме виконання тільки першого етапу робіт та недотримання календарного графіку. Тому позивач 03.09.2025 розірвав договір в односторонньому порядку, і заявляє до стягнення 3 105 320,40 грн попередньої оплати, які зараз відповідач зберігає без достатньої правової підстави.
2.2. Відповідач стверджує, що 12.09.2025 надіслав замовнику на офіційну адресу електронної пошти відповідь на повідомлення від 03.09.2025, що між надісланням повідомлення про розірвання договору і актом про стан виконання робіт минуло чотири дні, два з яких вихідні, що свідчить про відсутність у позивача наміру отримати реагування відповідача. Відповідач зазначає, що позивач не надав інформації, коли саме і в який спосіб робив повідомлення про необхідність початку виконання робіт, як і не надав акта передачі виконавцю комплекту затвердженої документації. Звертає увагу, що упродовж понад пів року з 21.02.2025 по 29.08.2025 позивач не мав жодних застережень, зауважень чи вимог до відповідача.
2.3. Щодо повернення коштів, то відповідач зауважує, що навіть за наявності достатніх підстав для припинення договору, коли частина робіт виконана, то сторони не мають права вимагати повернення виконаного.
3. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ
3.1. Позивач за зустрічним договором стверджує, що він не отримав повідомлення від замовника про початок виконання робіт, а графік робіт потрібно розглядати як орієнтовний, оскільки дата початку виконання робіт не є конкретно визначеною і пов`язана з певними подіями з боку замовника. При поданні позову, як і при складенні повідомлення про розірвання договору, замовник не вказує, коли він виконав всі вимоги, необхідні для своєчасного виконання робіт.
3.2. Тому позивач просить суд визнати одностороннє розірвання договору недійсним, а договір підряду – таким, що зберігає дію до повного виконання зобов`язання сторонами, а також зобов`язати замовника виконати свої зобов`язання по договору – надати повідомлення про початок робіт, передати проєктну та дозвільну документацію, будівельний майданчик.
3.3. Крім цього, 04.02.2026 сторона подала заяву про застосування ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України і визнання недійсним пов`язаного з предметом спору правочину – договору від 23.10.2025, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» та Дочірнім підприємством «Львівенергком» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго».
3.4. Відповідач за зустрічним позовом вважає твердження позивача безпідставними, адже за наслідками отримання повідомлення сторони підписали календарний графік виконання робіт, позивач виставив рахунок № 29 від 25.02.2025 на попередню оплату у розмірі 3 105 320,40 грн, а відповідач оплатив такий рахунок і, як наслідок, позивач приступив до виконання робіт; є суперечливими, адже вказуючи про неможливість початку робіт через неотримання повідомлення від замовника, підписав календарний графік виконання робіт, виставив рахунок на попередню оплату та виконав перший етап робіт. Така поведінка вказує на те, що повідомлення позивач за зустрічним позовом отримав. Крім цього, у позивача були відсутні зауваження чи заперечення щодо неможливості почати роботи через відсутність повідомлення про початок виконання робіт.
3.5. Щодо твердження позивача про те, що була відсутня проєктна документація, то таку позивач отримав ще на етапі участі в тендерній процедурі закупівлі до укладення договору; щодо непередачі будівельного майданчика, то без доступу до об`єкта виконання робіт неможливим було виконання першого етапу робіт, які позивач виконав; щодо відсутності дозвільної документації, то така не вимагалась, адже визначені будівельні роботи не є такими, по закінченню яких потрібно об`єкт вводити в експлуатацію.
3.6. Крім цього, вимога про визнання договору таким, що зберігає дію, не є належним способом захисту, оскільки встановлення наслідків вчинення одностороннього правочину щодо розірвання договору є передусім питаннями доведення чи спростування відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині рішення, і як наслідок, зазначення в резолютивній частині про такі факти не є необхідними.
4. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
4.1. Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» як замовник і Товариство з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» як підрядник уклали договір підряду № 50/25-КБ від 21.02.2025 про виконання робіт – технічне переоснащення електромереж 0,4-10 кВ Л-1, Л-2 від КТП – 121 з заміною проводів на СІП та встановлення розвантажувальної ТП в с. Либохора Сколівського району Львівської області.
4.2. Відповідно до п. 2 договору вартість робіт – 7 393 620,00 грн, крім того, ПДВ – 1 478 724,00 грн, разом договірна ціна – 8 872 344,00 грн.
4.3. Сторони узгодили строки виконання робіт по об`єкту: початок робіт – після отримання повідомлення про початок виконання робіт від замовника, закінчення робіт – 15.12.2025. Етапи виконання робіт визначаються календарним графіком виконання робіт. Підрядник приступає до виконання робіт лише після отримання повідомлення про початок виконання робіт від замовника. Календарний графік робіт укладається упродовж п`яти робочих днів з дати отримання підрядником повідомлення про початок виконання робіт від замовника. 
4.4. У розділі договору «Проведення розрахунків за виконані роботи» сторони погодили, що після підписання договору замовник здійснює попередню оплату у розмірі 35 % вартості цього договору. Попередня оплата проводиться шляхом оплати коштів на поточний рахунок підрядника на підставі отриманого рахунку упродовж 10 календарних днів з моменту отримання рахунку замовником. 
4.5. Додатком № 5 оформлено календарний графік виконання робіт:
1) Підрізка крон дерев – 01-18.03.2025,
2) Демонтажні роботи по ПЛ 0,4 кВ – 19.03-18.04.2025,
3) Демонтаж і монтаж огорожі – 19-30.04.2025,
4) Установка СТП – 01-23.05.2025,
5) Установка СТП-2 – 24.05-18.06.2025,
6) Установка ТП-121 – 19.06-11.07.2025,
7) Технічне переоснащення електромереж 0,4 кВ від СТП-121 – 12-31.07.2025,
8) Влаштування відгалужень до будівель – 01-15.08.2025,
9) Встановка шаф обліку СТПпр.-12 – 16-22.08.2025,
10) Технічне переоснащення електромереж 0,4 кВ від СТПпр.-1 – 23.08-07.09.2025,
11) Влаштування відгалужень до будівель – 08-17.09.2025,
12) Установку шаф обліку СТПпр.-1 – 18-26.09.2025,
13) Технічне переоснащення електромереж 0,4 кВ від СТПпр.-2 – 27.09-10.10.2025,
14) Влаштування відгалужень до будівель – 11-17.10.2025,
15) Установку шаф обліку СТПпр.-2 – 18-26.10.2025,
16) Технічне переоснащення електромереж ПЛ-10 кВ до СТП-121 – 27.10-14.11.2025,
17) Технічне переоснащення електромереж ПЛ-10 кВ до СТПпр-1 – 15.11-30.11.2025,
18) Технічне переоснащення електромереж ПЛ-10 кВ до СТПпр-2 – 01.12-15.12.2025.
4.6. Сторони підписали договірну ціну на будівництво – 8872,34400 грн, зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва, календарний графік виконання робіт, підсумкову відомість ресурсів.
4.7. Відповідно до платіжної інструкції № 5271 від 28.02.2025 Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» 3 105 320,40 грн на підставі рахунку № 29 від 25.02.2025, договору від 21.02.2025.
4.8. Листом від 30.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» звернувся до позивача з проханням здійснити оплату рахунків № 118 і № 119 від 26.06.2025 як додаткове фінансування для закупівлі матеріалів. 
4.9. Замовник листом від 25.08.2025 повідомив підрядника про необхідність з`явитися 29.08.2025 на місце виконання робіт з метою фіксації стану виконання робіт і відповідності його договірним календарним графікам.
4.10. Сторони підписали акт від 29.08.2025 про стан виконання робіт на об`єкті згідно з календарним графіком, відповідно до якого:
1) підрізка крон дерев – 18.03.2025 – виконано,
2) демонтажні роботи по ПЛ 0,4 кВ – не виконана,
3) демонтаж і монтаж огорожі – 30.04.2025 – не виконано,
4) установка СТП – 23.05.2025 – не виконано,
5) установка СТП – 2 – 18.06.2025 – не виконано,
6) установка ТП – 121 – 11.07.2025 – не виконано,
7) технічне переоснащення електромереж 0,4 кВ від СТПпр-121 – 31.07.2025 – не виконано,
8) влаштування відгалужень будівель – 15.08.2025 – не виконано. 
4.11. Замовник надіслав підряднику повідомлення від 03.09.2025 про розірвання договору, в якому повідомив про розірвання в односторонньому порядку договору на підставі п. 19.9 договору з тих підстав, що товариство допустило порушення строків виконання робіт, визначених календарним графіком, на 153 календарні дні. Тому просив здійснити повернення коштів у строк не пізніше 7 днів з дати отримання цього повідомлення, а у разі невиконання вимоги у встановлений строк – замовник звертатиметься до суду з вимогою про примусове стягнення такої суми.
4.12. Доказом надсилання повідомлення є опис вкладення в цінний лист, поштова накладна від 03.09.2025 (трек – код 7905202711845). 
4.13. Підрядник відповів замовнику листом від 12.09.2025 та вказав, що з метою узгодження подальших дій готовий у найкоротший строк надати на розгляд оновлений календарний графік виконання робіт, тому просить розглянути можливість збільшення авансування до 90 % від вартості договору і надати можливість належно виконати договір у повному обсязі та відкликати повідомлення про його розірвання. Лист надіслано на електронну пошту kanc@loe.lviv.ua, alena.gak95@ukr.net. Перша адреса є офіційною адресою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», адже вказується на бланках товариства, на яких виготовлені листи замовника, які долучені до позовної заяви. 
4.14. Підрядник сплатив замовнику 44 361,72 грн на забезпечення виконання договору на закупівлю, що підтверджено платіжною інструкцією № 142 від 20.02.2025.
4.15. Замовник подав копію робочого проекту (пояснювальна записка і основні креслення), затверджену 05.04.2024. 
4.16. Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» як замовник і Дочірнє підприємство «Львівенергоком» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» як підрядник 23.10.2025 уклали договір № ДП01/154/737 про виконання технічного переоснащення електромереж 0,4-10 кВ Л-1, Л-2 від КТП – 121 з заміною проводів на СІП та встановлення розвантажувальної ТП в с. Либохора Сколівського району Львівської області. Об`єкт робіт розташований за адресою Львівська область, Сколівський район, с. Либохора (п. 1.2).
4.17. Склад і обсяги робіт визначені проектною документацією (п. 1.3).
4.18. Вартість робіт визначається договірної ціною на основі зведеного кошторису, що є невід`ємною частиною договору і становить 7 393 620,00 грн, крім того ПДВ – 1 478 724,00 грн, разом договірна ціна становить 8 872 344,00 грн (п. 2.1).
4.19. Строки виконання робіт: початок – з дати підписання договору, закінчення робіт – вересень 2026 року (п. 3.1).
4.20. Відповідно до платіжної інструкції № 28017 від 28.10.2025 замовник по згаданому договору сплатив підряднику 3 105 320,40 грн по рахунку № 8126 від 24.10.2025 по договору № ДП01/154/737 (аванс) ЕМ від КТП-121. Аналогічну суму сплачено також 27.11.2025, а 28.11.2025 сплачено 2 661 703,20 грн згідно з платіжною інструкцією № 30932. Тобто замовник сплатив 8 872 344,00 грн на виконання договору від 23.10.2025.
4.21. Відповідно до акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2025 року, підписного Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» і Дочірнім підприємством «Львівенергоком» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», виконано роботи на загальну суму 7 703 557,96 грн. 
4.22. Товариство стверджує про укладення договору субпідряду № 50/25-СП від 03.03.2025, відповідно до якого субпідрядник Дочірнє підприємство «Львівенергоком» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання електромонтажних робіт з «технічного переоснащення електромереж 0,4-10 кВ Л-1, Л-2 від КТП – 121 з заміною проводів на СІП та встановлення розвантажувальної ТП в с. Либохора Сколівського району Львівської області». 
4.23. Відповідно до цього договору субпідряду ціна договору є динамічна, складається із вартості виконаних робіт та становить 1 000 000,00 грн, що погоджується протоколом погодження договірної ціни, а строк виконання робіт (закінчення) - грудень 2025 року. 
4.24. Сторони цього договору підписали протокол погодження договірної ціни як додаток № 1 до договору і виконання робіт як додаток № 2 до договору. 
4.25. Субпідрядник склав рахунки на оплату № 5416 від 21.07.2025 на суму 200 000,00 грн і № 5864 від 08.08.2025 на суму 194 459,59 грн, в яких підставою вказано договір № 50/25-СП від 03.03.2025. Вказані суми товариство сплатило субпідрянику згідно з платіжною інструкцією від 21.07.2025 і від 13.08.2025.
5. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ
5.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає первісні позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частково задоволенню, з огляду на таке. 
5.2. Щодо організації виконання робіт, то п. 7.1 договору визначено, що замовник за актом передає підряднику один комплект затвердженої замовником проектної документації, всю дозвільну документацію, будівельний майданчик (фронт роботи) впродовж п`яти днів з дати отримання підрядником повідомлення про початок виконання робіт від замовника. Підрядник упродовж п`ятнадцяти днів після отримання проектної документації перевіряє її комплектність та у разі наявності надає свої зауваження замовнику. Замовник враховує ці зауваження у строки, узгоджені сторонами.
5.3. Відповідно до п. 7.3 договору підрядник забезпечує виконання робіт згідно з термінами, вказаними в цьому договорі.
5.4. Відповідно до п. 7.4 договору підрядник повинен повідомляти замовника про виникнення обставин, що загрожують виконанню цього договору з вини замовника, протягом двох днів з дня їх виникнення. Замовник протягом трьох днів з дня одержання повідомлення від підрядника надає йому відповідь щодо прийнятих рішень та намічених заходів. А відповідно до п. 7.5 договору підрядник, якщо порушення строків виконання робіт виникло з його вини, за вимогою замовника розробляє заходи щодо усунення відставання робіт.
5.5. Відповідно до п. 7.6 договору підрядник повинен щомісяця до 7 числа наступного місяця надавати замовнику інформацію, визначену п. 7.3 загальних умов. Обсяг інформації має бути достатнім для аналізу стану об`єкта, виявлення наявних проблем, прийняття необхідних для їх усунення заходів. Замовник має право запросити інформацію позачергово. 
5.6. Відповідно до встановлених обставин справи строки виконання робіт по об`єкту погоджені таким чином: початок робіт – після отримання повідомлення про початок виконання робіт від замовника, закінчення робіт – 15.12.2025. До серпня 2025 року у жодної зі сторін не було зауважень щодо виконання сторонами своїх обов`язків, адже ні замовник не звертався із претензіями щодо строків та етапів виконання робіт, ні підрядник не повідомляв замовника про невиконання ним обов`язків по передачі документів, будівельного майданчика, що унеможливлювало б початок виконання робіт. Водночас прослідковуються відступи від дотримання та оформлення у спосіб, передбачений договором, поведінки кожної зі сторін. 
5.7. Так, договір передбачав, що підрядник приступає до виконання робіт лише після отримання повідомлення про початок виконання робіт від замовника. У справі відсутнє таке повідомлення і докази його надіслання підряднику. Однак, матеріали справи свідчать про відсутність претензій підрядника про неможливість початку робіт та неотримання повідомлення від замовника. Натомість, незважаючи на відсутність акта, встановленої форми Кб-2, сторони визнають, про що склали акт від 29.08.2025, виконання першого етапу робіт.
5.8. Крім цього, замовник виконав рахунок підрядника від лютого 2025 року і здійснив в лютому 2025 року платіж в сумі 3 105 320,40 грн, а в червні 2025 року, незважаючи на те, що станом на червень виконано тільки перший (з шести, вказаних в календарному графіку) етап робіт підрядник виставив нові рахунки на оплату. Виконання робіт у межах реалізації проєктів, передбачених договорами № 49-25-КБ ТП-443 та № 50/25-КБ, підрядник підтвердив також у листі від 30.06.2025.
5.9. Крім цього, у листі від 12.09.2025 відповідач за первісним позовом стверджує, що отримані авансові платежі він використав за цільовим призначенням – на закупівлю матеріалів, необхідних для виконання робіт по договору, частина матеріалів вже знаходиться на складі, наявний обсяг матеріалів повністю забезпечує можливість своєчасного завершення робіт відповідно до умов договору. 
5.10. Тобто підрядник готувався до виконання робіт і не повідомляв про наявність перешкод у їх виконанні через поведінку замовника. 
5.11. Суд враховує, що стаття 79 Господарського процесуального кодексу України закріплює такий стандарт доказування як «вірогідність доказів» і такий підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були
5.12. Суд звертається до категорії цього стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
5.13. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що більш вірогідною є обставина надання замовником необхідних матеріалів, документів, повідомлень та коштів для своєчасного та належного виконання підрядником робіт, передбачених договором і календарним графіком. Сторони не спростували факту виконання підрядником лише першого етапу робіт. Так, суд враховує, що у справі відсутні акти форми КБ-2 про прийняття таких робіт і визначення їх вартості. Водночас, суд після описаних висновків і оцінки доказів не має підстав стверджувати про те, що такі роботи не були виконані, адже такі висновки є більш вірогідними. Ніж висновки про невиконання першого етапу робіт. 
5.14. Щодо їх вартості, то відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва в главі 1 «Підготовлення території будівництва» виокремлено три види робіт: підрізка крон дерев – 8,694 тис. грн, демонтажні роботи по ПЛ 0,4 кВ – 312,369 тис. грн, демонтаж і монтаж огорожі – 124,663 тис. грн. Інших доказів про вартість робіт по підрізанню крон дерев сторони суду не подали. 
5.15. Суд також враховує, що зведений кошторисний розрахунок визначає вартість робіт без податку на додану вартість, а розмір податку на додану вартість визначає окремою сумою. Крім цього, п. 2.1 договору від 21.02.2025 сторони також включали розмір податку на додану вартість до загальної ціни договору, відповідно до розділу договору «Місцезнаходження та реквізити сторін» щодо підрядника вказано дату реєстрації платником податку на додану вартість 01.05.2017, а замовника – 19.08.1997. Тому вартість першого етапу робіт з податком на додану вартість становить 10 432,80 грн (податок на додану вартість від 8 694,00 грн становить 1 738,80 грн)
5.16. Отож, порушивши строк виконання робіт по договору (цього відповідач не спростував, доказів допущення прострочення не з його вини не подав), відповідач за первісним позовом створив ситуацію, коли у позивача виникло право на дострокове розірвання договору. 
5.17. Так, відповідно до п. 19.9 договору замовник має право у будь-який час розірвати договір, надіславши повідомлення про це підряднику, у разі, зокрема, порушення термінів виконання будь – якого із виконання етапів виконання робіт, передбачених календарним графіком, строком понад 14 календарних днів. Замовник має право ініціювати розірвання цього договору, якщо підрядник зі своєї вини допустив відставання темпів виконання робіт на 10 днів (п. 19.10). А відповідно до п. 19.13 якщо рішення про розірвання приймається відповідно до п. 19.9 договору, то такий вважається розірваним з дня одержання іншою стороною повідомлення про таке рішення. 
5.18. Суд вище встановив, що 03.09.2025 позивач за первісним позовом надіслав відповідачу повідомлення вих. № 112-07-6017 про розірвання договору і про повернення 3 105 320,40 грн сплачених коштів. Відповідач отримав таке повідомлення, про що визнає у листі від 12.09.2025. Жодна зі сторін не надали суду доказу відстеження та отримання адресатом вказаної кореспонденції, однак водночас відповідач і не заперечує факту одностороннього розірвання договору, ініційованого позивачем. Навпаки, відповідача за первісним позовом оспорює такий односторонній правочин у межах зустрічного позову.
5.19. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 3, ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Однак, недобросовісної поведінки сторін під час розгляду справи суд не встановив і підстав витребувати докази у сторін у суду не було.
5.20. Відповідно до частин першої, другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
5.21. Положеннями статті 849 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
5.22. Статтею 849 Цивільного кодексу України встановлено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови. Зокрема, частиною другою цієї статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду у разі коли підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. При цьому наслідком такої відмови є виникнення у замовника права вимагати відшкодування збитків підрядником. Положення вказаної статті не передбачають права замовника на повернення попередньої оплати за договором.
5.23. Натомість ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України визначає, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. 
5.24. Суд враховує ту обставину, що позивач, звертаючись із повідомленням до відповідача, який не виконував у погоджений строк роботи, реалізував своє право на розірвання договору; нормативне обґрунтування позову з покликаннями на ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України; а також те, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. 
5.25. Враховуючи зазначене, суд визнає, що позивач мав право відмовитись в односторонньому порядку від договору через порушення строків виконання робіт відповідачем, у зв`язку з чим у нього існує зобов`язання оплатити частину виконаних робіт. Ні ст. 849 Цивільного кодексу України, ні розділ 19 договору підряду не передбачає отримання згоди іншої сторони на реалізацію позивачем свого права на припинення відносин. Тому заперечення підрядника не спростовують підстав позову. 
5.26. Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).
5.27. Враховуючи виконання підрядником робіт по підрізанню крон дерев, який був визначений календарним графіком як перший етап робіт, вартістю 10 432,80 грн з ПДВ, позивач має право на повернення суми 3 094 887,60 грн, а не 3 105 320,40 грн. Тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення 10 432,80 грн суд відмовляє.
5.28. У позовній заяві позивач зазначав орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі сплаченого судового збору – 37 263,84 грн.
5.29. Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволеним вимогам, а саме на 99,66 %, що становить 37 137,14 грн. 
6. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ
6.1. Відповідно до обставин справи підрядник не погоджується із одностороннім розірванням договору, вважає одностороннє розірвання договору недійсним, а договір підряду – таким, що зберігає дію до повного виконання зобов`язання сторонами. Крім цього, підрядник як позивач за зустрічним позовом просить зобов`язати замовника виконати свої зобов`язання по договору – надати повідомлення про початок робіт, передати проектну та дозвільну документацію, будівельний майданчик, а відповідно до ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України просить визнати недійсним договір від 23.10.2025. 
6.2. Так, згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 
6.3. У ст. 653 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки розірвання договору: у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
6.4. Верховний Суд у справі № 756/420/17 у постанові від 24.05.2023 констатував, що тлумачення ст. 651 Цивільного кодексу України з урахуванням принципу розумності свідчить, що:
- сторони в договорі можуть визначити момент, з якого договір вважатиметься розірваним внаслідок вчинення односторонньої відмови від нього;
- якщо сторони не встановили момент, з якого договір вважатиметься розірваним унаслідок вчинення односторонньої відмови, то з урахуванням, що такий односторонній правочин відноситься до таких, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, таким моментом має бути момент одержання іншою стороною повідомлення про відмову від договору.
6.5. У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 Цивільного кодексу України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах Цивільного кодексу України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (позиція Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 727/898/19).
6.6. До односторонніх правочинів, зокрема, належить: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) однією стороною.
6.7. Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати, чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами. У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору. При цьому слід розмежовувати підстави недійсності цього одностороннього правочину (зокрема, суперечність імперативній цивільно-правовій нормі) від підстав для односторонньої відмови від договору (постанови Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18).
6.8. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України).
6.9. Враховуючи зазначене, повідомлення відповідача про розірвання договору є одностороннім правочином.
6.10. Відповідно до частин 1- 3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
6.11. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
6.12. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (позиція Верховного Суду в аналогічній справі № 904/2444/22 у постанові від 25.04.2024).
6.13. Твердження підрядника про те, що замовник не надав йому повідомлення про початок будівельних робіт, проектної документації, всієї будівельної документації, будівельного майданчика, проаналізовані судом вище, оцінені з поведінкою сторони та іншими обставинами справи в їх сукупності. Так, сторони не надали суду таких документів і доказів їх складення та підписання сторонами, однак оцінюючи наявні докази і твердження сторін на предмет вірогідності, суд доходить висновку, що твердження позивача за первісним позовом є взаємосуперечливими із його поведінкою, із відсутністю будь-яких претензій до замовника, із фактом виконання лише першої частини робіт, тоді коли календарний графік робіт визначав 18 пунктів робіт. 
6.14. Покликання позивача за зустрічним позовом на те, що замовник не призначав додатковий строк підряднику для усунення недоліків, як це передбачено ч. 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, не є обґрунтованими, адже такі приписи не є імепративними, а є правом сторони договору.
6.15. Враховуючи зазначене, суд, надавши оцінку змісту договору та оспорюваному правочину щодо відмови від договору, зважаючи на зазначені норми законодавства, констатує, що сторони врахували встановлену законом свободу договору, та на власний розсуд погодили підстави та порядок припинення його дії, що, у свою чергу, не суперечить вимогам статей 6, 525, 598, 627, 651 Цивільного кодексу України. 
6.16. Водночас, оскільки, позивачем за зустрічним позовом не доведено суду виконання ним робіт як у строки, встановлені договором, так й у інші строки, суд стверджує, що у відповідача за зустрічним позовом були наявні підстави для розірвання договору. Тому доводи позивача про безпідставність одностороннього розірвання договору не підтверджені, а відповідно позовна вимога задоволенню не підлягає.
6.17. Іншу позовну вимогу - про визнання договору підряду таким, що зберігає дію до повного виконання зобов`язання сторонами, позивач обґрунтовує тим, що ст. 653 Цивільного кодексу України не дозволяє розірвання без підстав; ст. 611 Цивільного кодексу України передбачає, що порушення однією стороною не дає права іншій на одностороннє розірвання, якщо не передбачено договором/законом; підрядник виконав частину роботи, а отже поніс витрати; договір спрямований на відбудову та покращення енергетичної інфрастуктури і його безпідставне розірвання у осінньо-зимовий період може мати значні негативні наслідки для енергетики і населення.
6.18. Надаючи правову оцінку попередній вимозі, суд зазначав, що як ст. 849 Цивільного кодексу України, так і умови договору підряду, а також виконання підрядником лише першого етапу робіт і невиконання решти робіт у встановлені графіком строки, давали замовнику підстави для одностороннього розірвання договору. Понесені підрядником витрати, пов`язані з частиною виконаних робіт, не впливають на чинність договору, адже при розгляді первісного позову, застосовуючи ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, суд вирішив майнову вимогу позивача з урахуванням вартості виконаних підрядником робіт, а саме першого етапу – підрізка крон дерев (10 432,80 грн з урахуванням податку на додану вартість). 
6.19. Суд нагадує, що згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є загальною засадою цивільного законодавства. Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 Цивільного кодексу України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору є одним з основних принципів цивільного права, який дозволяє сторонам самостійно встановлювати умови своїх угод на основі взаємної згоди. Серед іншого, одним із елементів свободи договору є свобода в укладенні договору, неприпустимості примусу щодо вступу у договірні відносини.
6.20. Резюмуючи, суд зазначає, що підстави для задоволення другої позовної вимоги за зустрічним позовом відсутні.
6.21. Третю позовну вимогу позивач за зустрічним позовом заявив як зобов`язання замовника виконати свої зобов`язання по договору: надати повідомлення про початок робіт, передати проектну та дозвільну документацію, будівельний майданчик, стосовно якої суд зазначає таке.
6.22. Позивач за первісним позовом не обґрунтовує і не доводить, яким чином заявлена вимога захистить порушене, на його думку, право і яке саме. Натомість суд вище встановив недоведеність позиції підрядника про те, що замовник незаконно реалізував своє право на відмову від договору і одностороннє розірвання договору. 
6.23. Правомірна реалізація замовником своїх прав призводить до припинення правовідносин між сторонами, що також є свободою договору. 
6.24. Стаття 851 Цивільного кодексу України надає підряднику право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником. Однак, у справі відсутні докази реалізації позивачем за зустрічним позовом такого права, як і відсутні докази повідомлення підрядником про невиконання замовником своїх обов`язків по наданню документів чи будівельного майданчика з часу укладення договору. Про такі порушення підрядник стверджує лише після пред`явлення позову у цій справі замовником. 
6.25. Враховуючи зазначене і припинення договірних відносин між сторонами у вересні 2025 року, у суду відсутні підстави зобов`язувати замовника вчиняти дії по передаванню документів підряднику на виконання умов договору. Тому в задоволенні такої вимог суд також відмовляє.
6.26. Щодо вимоги про визнання недійсним договору від 23.10.2025, укладеного між ПрАТ «Львівобленерго» та Дочірнім підприємством «Львівенергоком» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», то суд зазначає таке.
6.27. Заявник стверджує, що договір укладено під час судового розгляду питання про збереження чинності договору підряду від 21.02.2025, укладення договору без проведення процедури закупівлі і безпідставне застосування переговорної процедури закупівлі, оскільки не було оголошено других торгів, порушення строків укладення договору, адже такий міг укладатися не раніше 25.10.2025, учаснику потрібно було відмовити в участі в процедурі закупівлі, оскільки учасник є особою, пов`язаною із замовником: замовник є власними 100 % статутного капіталу «Львівенергоком».
6.28. Відповідно до ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. 
6.29. Так, позивач за зустрічним позовом обґрунтував причини неможливості заявлення вказаної вимоги одночасно з поданням зустрічного позову тим, що йому не було відомо про такий договір. Суд погоджується з таким твердженням та враховує, що зустрічну позовну подано 08.10.2025, а оспорюваний договір укладено 23.10.2025. 
6.30. Водночас суд звертає увагу, що вказана норма Господарського процесуального кодексу України допускає оскарження правочину, пов`язаного з предметом спору. Натомість предметом за первісним і зустрічним позовом є виконання договору підряду від 21.02.2025. Договір від 23.10.2025 укладений не між сторонами спору у справі № 914/2914/25, укладений після припинення відносин між сторонами договору від 21.02.2025, у зв`язку з чим на перебіг спірних правовідносин не міг вплинути і предмету спору не стосується. 
6.31. Крім цього, заявляючи таку вимогу, позивач за зустрічним позовом не визначив належний склад учасників. Так, у справах про визнання правочину недійсним відповідачами мають бути всі сторони такого правочину. Незалучення сторони договору як співвідповідача за наявності обов`язкової процесуальної співучасті – самостійна підстава для відмови в позові. Визначення складу відповідачів є правом позивача, однак перевірка їх належності — обов`язком суду. Такий правовий висновок у справі № 917/1173/22 зробив Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду.
6.32. Надаючи вичерпну відповідь та правову оцінку позиції позивача, суд звертає увагу на те, що Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/12787/17 зазначила, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
6.33. Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
6.34. Так, за змістом статей 203, 215, 217 Цивільного кодексу України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.
6.35. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.
6.36. Враховуючи, що на 23.10.2025 договір підряду від 21.02.2025 був розірваний і волевиявлення замовника спрямоване на припинення відносин з товариством, а станом на листопад 2025 року роботи виконані, то повернення сторін договору від 23.10.2025 у попередній стан у випадку визнання договору недійсним не вплине на повноваження Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс», не захистить його майновий і власний інтерес, адже у замовника не виникне обов`язку продовжити договірні відносини з таким товариством. 
6.37. Крім цього, суд звертає увагу на взаємосуперечливу поведінку позивача за зустрічним позовом. Так, договір від 23.10.2025 подано Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» 10.12.2025. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» 04.02.2026 подало заяву про застосування судом ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України та визнання такого договору недійсним, і водночас, 04.02.2026, подало заяву про порушення порядку подання доказів позивачем за первісним позовом, в якій зазначило про неможливість брати до уваги подані Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» договір від 23.10.2025 і акт приймання виконаних будівельних робіт як докази.
6.38. У судовому засіданні 10.02.2026 за результатом розгляду такого клопотання суд ухвалив не приймати докази (договір, укладений з Дочірнім підприємством «Львівенергоком» Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» та акт приймання будівельних робіт на виконання цього договору). Водночас позивач за зустрічним позовом від заяви про визнання недійсним такого договору не відмовився, а самостійно такого договору, який оспорює, не подав.
6.39. Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений сплачений позивачем за зустрічним позовом покладається на позивача за зустрічним позовом.
6.40. У зустрічній позовній заяві позивач не зазначив орієнтовного розміру витрат на правову допомогу, однак зазначив, що очікує понести і докази про це будуть подані упродовж 5 днів після ухвалення судового рішення.
6.41. Підсумовуючи встановлені вище обставини і висновки суду, первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню – на суму 3 094 887,60 грн, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 231, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

вирішив:
1. Первісні позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» (79052, Львівська область, м. Львів, вул. Рудненська, буд. 14А/1, ідентифікаційний код юридичної особи 41221900) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, Львівська область, місто Львів, вул. Козельницька, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 00131587) 3 094 887,60 грн попередньої оплати і 37 137,14 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
3. У задоволенні вимоги про стягнення 10 432,80 грн відмовити. 
4. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 09.07.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.