О К Р Е М А Д У М К А

15 вересня 2026 року

Судді Чернігівського апеляційного суду Разгуляєвої О. В. стосовно постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2026 року (головуючий суддя Луговець О. А., судді Висоцька Н. В., Разгуляєва О. В.), ухваленої за наслідком перегляду заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2026 у справі № 742/2251/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі – ТОВ «ФК «Ейс») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути на їх користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №347699898 від 25.11.2021 у розмірі 51 502,08грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40грн та на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір на суму 6 900,00грн у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, а до погодження заявки на кредитування позикодавець верифікував особу позичальника та належність йому платіжної картки. За умовами даного договору товариство надало відповідачу обумовлену суму грошових коштів шляхом перерахування через банк-провайдер. У подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим його загальна сума становить 17 400,00грн. Цим самим первісний кредитор виконав свої фінансові зобов`язання, а відповідач повинен був повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Однак відповідач свої кредитні зобов`язання за даним договором належним чином та своєчасно не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочену заборгованість, яка на дату подання позовної заяви становить 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – борг за тілом кредиту, 34 102,08грн – борг за несплаченими відсотками за користування кредитом, 0,00грн – борг за штрафними санкціями. Надалі за договорами факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс», а те - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а те - ТОВ «ФК «Ейс», як новому кредитору, право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі, в тому числі й до ОСОБА_1 . Тому вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2026 в задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15.09.2026 апеляційна скарга ТОВ «ФК «Ейс» залишена без задоволення, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2026 - без змін.
Дана постанова була прийнята більшістю голосів колегії суддів.
Відповідно до вимог ст. 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Із вказаним висновком Чернігівського апеляційного суду повністю не погоджуюся та висловлюю окрему думку з огляду на таке.
Апеляційним судом було встановлено, що 25.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір кредитної лінії №347699895, за умовами якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 17 400,00грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник повинен повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі та додатках до нього й Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1); кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 6 900,00грн одразу після укладення договору (п. 1.3); загальна сума кредиту складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, отриманими позичальником протягом всього строку дії договору (п. 1.5); кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (дисконтний період) (п. 1.7); на цей період нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 73% річних, що становить 0,20% від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1); за умови продовження дисконтного періоду на умовах п. 1.8 Договору з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.2); якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язувався сплатити товариству різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.9.3); позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 Договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.10); основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12 Договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору, також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час (п. 1.11); сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів та є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1); з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70% річних, що становить 2,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.12.2); строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронний підписом одноразовим ідентифікатором і до закінчення строку надання кредиту визначеного п. 1.7 Договору; строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п. 1.8 та п. 1.12.1 Договору (п. 5.2); сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії Договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 5.3); невід`ємними частинами Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua (п. 5.1) (а.с. 40 зворот - 42).
Кредитний договір підписаний уповноваженою особою кредитодавця кваліфікованим електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2KN42, крім того підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 13.08.2023 (а.с. 51).
У матеріалах справи наявні також заявка на отримання грошових коштів в кредит від 25.11.2021, Паспорт споживчого кредиту, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у редакції з 13.05.2021, які не підписані ОСОБА_1 (а.с. 40, 46-47, 48).
Згідно копій платіжних доручень від 25.11.2021, 28.11.2021 (тричі), 29.11.2021 (двічі), 30.11.2021, 16.12.2021 (двічі), 25.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 кошти в загальній сумі 17 400,00грн, призначення платежу - згідно договору №347699895 від 25.11.2021 (а.с. 53-55), що узгоджується з довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 25.11.2021 по 25.12.2021 (а.с. 43-44). 
Відповідно до складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 станом на 05.05.2022 в ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – борг за тілом кредиту, 34 102,08грн – борг за процентами (а.с. 29-30).
Також було встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, зазначених указаним договором (а.с. 12). 
Також між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а саме 28.11.2019 - додаткова угода №19 (а.с. 13), 31.12.2020 – додаткова угода № 25 (а.с. 13 зворот -14), 31.12.2021 – додаткова угода № 27 (а.с. 14 зворот), 31.12.2022 – додаткова угода № 31 (а.с. 14 зворот), 31.12.2023 – додаткова угода № 32 (а.с. 15).
05.05.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписано реєстр прав вимоги №175 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у витягу з якого зазначено, що боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 на загальну суму 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – борг за тілом кредиту, 34 102,08грн – борг за процентами (а.с. 16).
Також 05.05.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» підписано протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно реєстру прав вимог №175 від 05.05.2022, у якому сторони на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року підтверджують погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених у реєстрі, - 05.05.2022, кількість боржників - 59073 осіб, загальну суму переданої за реєстром заборгованості – 658118469,41 грн (а.с. 17 зворот).
31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №175 від 05.05.2022 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018(а.с. 17).
За матеріалами справи, 05.08.2020 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) і ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 18).
Згідно з проведеним ТОВ «Таліон Плюс» та наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 станом на 31.07.2023 в ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – борг за тілом кредиту, 34 102,08грн – борг за процентами (а.с. 31).
31.07.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Таліон Плюс» підписано реєстр прав вимоги №10, у витягу з якого зазначено боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 на загальну суму 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – борг за тілом кредиту, 34 102,08грн – борг за процентами (а.с. 20).
Відповідно до копії платіжної інструкції №4484 від 01.08.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» 2586694,30 грн за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 та договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с. 21).
Крім того, 10.07.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №10/07/25-Е, згідно п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною Договору (а.с. 22-23).
10.07.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №10/07/25-Е від 10.07.2025 (додаток №2), відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників у кількості 18136 осіб, загальна сума заборгованості 330200487,35 грн (а.с. 25).
У витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01/07/25-Е від 10.07.2025 (додаток №1), підписаному 10.07.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», зазначено боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 на загальну суму 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – борг за тілом кредиту, 34 102,08грн – борг за процентами (а.с. 24).
Згідно платіжних інструкцій №346 від 15.09.2025, №359 від 24.09.2025, ТОВ «ФК «Ейс» перерахувало ТОВ «Онлайн Фінанс» кошти в загальній сумі 1226264,57 грн, як оплату за відступлення прав вимоги за договором факторингу №10/07/25-Е від 10.07.2025 (а.с. 28).
Відповідно до наданої ТОВ «ФК «Ейс» виписки з особового рахунку за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 стосовно ОСОБА_1 зазначено, що її заборгованість перед товариством станом на 26.12.2025 складає 51 502,08грн, з яких: 17 400,00грн – прострочений борг за сумою кредиту, 34 102,08грн – прострочений борг за процентами, 0,00 грн – строковий борг за сумою кредиту, 0,00 грн – строковий борг за процентами, 00,00 грн – борг за штрафними санкціями (а.с. 32).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , позивач не надав доказів набуття ним права вимоги до відповідача. Суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01, які б засвідчували факт набуття ТОВ «ФК «Ейс» прав вимоги за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021.Тому суд першої інстанції вважав, що оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути переданим цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, а згодом і ТОВ «ФК «Ейс» 10.07.2025 на підставі договору факторингу №10/07/25-Е.
З таким висновком суду першої інстанції погодився апеляційний суд, зазначивши, що підтвердження оплати за договорами факторингу на кожному етапі відступлення права вимоги входить до предмета доказування (наявність у ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги) у цій справі, а обов`язок надати докази на підтвердження заявлених вимог покладено на позивача.
Як зазначив апеляційний суд, хоча права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за укладеним із ОСОБА_1 за кредитним договором №347699895 від 25.11.2021 із огляду на пролонгований додатковими угодами до 31.12.2024 строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між первісним кредитором і ТОВ «Таліон Плюс», і стали носити характер уже наявних вимог, проте долучені позивачем реєстр прав вимог №175 від 05.05.2022, протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог від 05.05.2022 та акт звірки взаємних розрахунків зі сплати фінансування від 31.12.2022 за вказаним реєстром прав вимог не можуть вважатися належними, достатніми й достовірними доказами, підтверджуючими перехід прав вимог за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора ТОВ «Таліон Плюс».
Також апеляційний суд виснував, що усі укладені до договору факторингу від №28/1118-01 від 28.11.2018 наступні додаткові угоди не змінюють визначений самим договором порядок оплати: фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору, протее позивачем не надано ані суду першої інстанції, ані до апеляційного суду, жодних платіжних документів про здійснену ТОВ «Таліон Плюс» на зазначений у розділі 13 договору факторингу банківський рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» оплату за факторингову операцію щодо відступлення прав вимог згідно реєстру прав вимог №175 від 05.05.2022, де серед боржників значиться відповідач. Вищевказані платіжні документи повинні бути в розпорядженні позивача, як нового кредитора, у силу положень ч. 1 ст. 517 ЦК України.
За висновком апеляційного суду, акт звірки взаємних розрахунків, у якому зазначено про сплату 20.05.2022 суми фінансування 18425949,37 грн та що сторони підтверджують повну оплату фактором суми фінансування за відступлення прав вимоги за реєстром прав вимоги №175 від 05.05.2022 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, не відповідає критеріям засобів доказування на підтвердження здійснення господарської операції або факту перерахування коштів, оскільки такий акт є інформаційним документом для звірки даних бухгалтерського обліку, а не первинним документом, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 березня 2019 року у справі №910/1389/18.
Апеляційний суд зауважив, що на підтвердження своїх позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» мало можливість надати платіжні документи про проведення означеної оплати суми фінансування, або ж ініціювати перед судом клопотання про витребування у попередніх кредиторів чи банківської установи таких платіжних інструментів у разі неможливості самостійного подання, але цим своїм правом усвідомлено не скористалось.
Тому апеляційний суд виходив з того, що у справі відсутні належні докази на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 і підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Проте, такий висновок є помилковим, враховуючи наступне.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (частина друга статті 1078 ЦК України).
Апеляційний суд враховує що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 07.01.2026 у справі № 727/2790/25 зазначив, що допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;
наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;
майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;
у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);
майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір № 347699895 укладено від 25.11.2021, а надалі право вимоги за ним було належним чином індивідуалізоване та відступлено у послідовності, підтвердженій письмовими доказами, зокрема витягом з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022, в якому зазначено боржника, номер і дату кредитного договору, суму та складові вимоги, витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023, що містить дані щодо тієї ж грошової вимоги, а також витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 10/07-25-Е від 10.07.2025, в якому визначено таку ж суму вимоги та її складові.
Отже, сам по собі факт укладення рамкового договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до виникнення конкретного кредитного зобов`язання не свідчить про відсутність у сторін можливості відступлення права грошової вимоги, оскільки за договором факторингу допускається відступлення як наявних, так і майбутніх вимог.
У цій справі право вимоги за кредитним договором № 347699895 виникло після укладення кредитного договору та було належним чином індивідуалізоване у витягу з реєстру прав вимоги, підписаному сторонами після виникнення відповідного зобов`язання, що узгоджується зі статтями 1077-1078 ЦК України та підходом Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25.
Крім того, Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року договір викладено у новій редакції, якою прямо передбачено можливість відступлення вимог, що виникнуть у майбутньому, та врегульовано порядок переходу права такої вимоги (з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог).
Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Також було встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, зазначених указаним договором.
Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу №28/1118-01від 28.11.2018 фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до п.1.3. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 183/4256/21 (провадження № 61-15813сво23)).
Надані позивачем копії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та витягу реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022, містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс».
Копія Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Аналогічним чином право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «ФК «Ейс».
Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12).
Тому копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25.
Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Вказані договори факторингу є правомірними, підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «ФК Ейс».
Суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів позивача і дійшов помилкового висновку, з яким погодився апеляційний суд, про відмову в задоволенні позовної вимоги з підстав недоведеності існування права вимоги у позивача за кредитним договором у зв`язку з відсутністю доказів про оплату за договорами факторингу.
Оцінивши подані докази в їх сукупності, вважаю, що позивачем підтверджено набуття права грошової вимоги за кредитним договором № 347699895 від 25.11.2021 внаслідок послідовного відступлення за договорами факторингу та відповідними реєстрами (витяг з реєстру № 175 від 05.05.2022, витяг з реєстру № 10 від 31.07.2023, витяг з реєстру боржників та акт приймання-передачі до договору № 10/07-25-Е від 10.07.2025), а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
Таким чином, дослідивши обставини справи та оцінивши зібрані у справі докази, висновок суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «Ейс» є помилковим, оскільки позивач довів набуття права вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 347699895 від 25.11.2021.
За таких обставин, на моє переконання, у суду апеляційної інстанції не було підстав для відмови в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ФК «Ейс» та залишення заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2026, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості, без змін. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у встановленому в договорі порядку та розмірі, з урахуванням сплачених відповідачем сум.

Суддя О. В. Разгуляєва