ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року | Справа № 513/967/26
| Номер провадження 3/495/1813/2026

Білгород-Дністровського міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Мишка В.В.
при секретарі судового засідання Федорової Л.А.
за участю: 
особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 
розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: смт. Сарата, Одеська область, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи: ФОП « ОСОБА_2 »

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
29.07.2026 до Саратського районного суду Одеської області від відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області надійшов протокол серії ВБА №17917 від 28.06.2026 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), складений відносно ОСОБА_1 .
Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2026, призначення не відбулося. Не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 20.07.2026 подання голови Саратського районного суду Одеської області Рязанової К.Ю. задоволено. Справу №513/967/26 направлено для розгляду до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2026, справа №513/967/26 передана на розгляд судді Мишко В.В.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.06.2026 серії ВБА №179917, правопорушення вчинено за таких обставин: гр ОСОБА_1 ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 28.06.2026 о 22 год 05 хв керував автомобілем марки «ВАЗ 2104», д/н НОМЕР_1 , синього кольору без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, порушив вимоги 2.1.а ПДР, своїми діями неповнолітній вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Такі дії ОСОБА_1 органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Пояснив, що провів бесіду зі своїм неповнолітнім сином та запевнив, що подібного надалі не повториться. Просив суворо його не карати. 
Перевіривши матеріали справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, заслухавши думку особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 , оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП.
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги доправ та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №179917 від 28.06.2026; рапортом помічника чергового відділення поліції №1 (смт Сарата) Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Подуст О.В.; письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_3 від 28.06.2026; письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 28.06.2026 та матеріалами справи. 
Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надано.
За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми.
При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.
Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн, які підлягають стягненню на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Притягнути  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Повний текст постанови складено 25.08.2026.

Суддя Віталій МИШКО