Справа № 362/2755/25
Провадження № 2-др/362/19/26
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(д о д а т к о в е)
07 липня 2026 року
суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконною і скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2026 року відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Васильківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконною і скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії (т.с. 2, а.с. 31 – 36).
07 липня 2026 року судом отримано заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення яким стягнути судові витрати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (т.с. 2, а.с. 42 – 45).
Дану заяву також як і справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.
Зокрема, у своїй заяві представник зазначає про те, що відповідачка понесла судові витрати по справі в сумі 45 000 гривень 00 копійок на оплату правової допомоги адвоката.
Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується предмету розгляду, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до підставі пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати пов`язані із розглядом справи покладаються на позивача.
Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Зокрема, до заяви додано копії адвокатських запитів та платіжних інструкцій від 28 липня, 08 жовтня і 18 листопада 2025 року із призначенням платежу: «консультація» ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 (т.с. 2, а.с. 46 – 47, 48 – 49, 50 – 51, 52 – 53, 54 – 55, 56 – 57, 58, 59, 60).
Насамперед, суд враховує зміст Ордеру серії АІ № 1965667 від 05 серпня 2025 року, який видано на підставі договору про надання правової допомоги № 22/5 від 22 травня 2025 року (т.с. 2, а.с. 22).
Натомість, до відзиву не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною відповідачки ОСОБА_2 не надано суду укладеного між відповідачкою ОСОБА_2 і адвокатом Тімакіною Л.В. договору про надання правової допомоги № 22/5 від 22 травня 2025 року.
Як наслідок, у зв`язку із неподанням стороною відповідачки ОСОБА_2 до суду договору про надання правової допомоги № 22/5 від 22 травня 2025 року або його належним чином завіреної копії, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити ціну договору, порядок, умови і строки здійснення оплати за договором та інші положення договору які необхідні для вирішення питання про стягнення витрат клієнта на професійну правничу допомогу.
Норма пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Однак, до позову не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною відповідачки ОСОБА_2 не надано суду укладеного між відповідачкою ОСОБА_2 і адвокатом Тімакіною Л.В. договору про надання правової допомоги № 22/5 від 22 травня 2025 року.
Одночасно, при вирішенні даної заяви, суд керується і застосовує правові висновки наведені у пункті 31 постанови Верховного Суду від 20 липня 2021 року по справі № 922/2604/20 за якими: відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
При цьому, суд звертає увагу на той факт, що в платіжних інструкціях від 28 липня, 08 жовтня і 18 листопада 2025 року у призначенні платежу відсутні зазначення про підстави оплати за договором про надання правової допомоги № 22/5 від 22 травня 2025 року (т.с. 2, а.с. 58, 59, 60).
Як підсумок, суд вважає, що через відсутність в матеріалах справи договору (або його копії) про надання правової допомоги № 22/5 від 22 травня 2025 року, заявником не підтверджено підстави надання відповідачці ОСОБА_2 правової допомоги та підстави здійснення відповідачкою ОСОБА_2 оплат за «консультації» на користь ФОП ОСОБА_3 ..
Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для ухвалення судом додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідачки ОСОБА_2 на правову допомогу.
За таких обставин, заява представника відповідача є безпідставною і необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1 – 13, 19, 23, 27, 34, 76 – 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 – 265, 270, 273 – 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідачки – адвоката Тімакіної Лілії Володимирівни про стягнення судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення – 07 липня 2026 року.