Справа № 643/15813/26
Провадження № 2-о/643/396/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого Поліщук Т.В.,
присяжних –Рубанця А.Ф., Калошиної В.М., 
за участю секретаря судового засідання – Костенюк А.В.,
прокурора – Глієвої О.І.,
лікаря-психіатра – ОСОБА_1 ,
особи, щодо якої вирішується питання – ОСОБА_2 ,
захисника - адвоката Андрусенка Д.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» в особі в.о. медичного директора з психіатричної допомоги Мангубі Вадима Олександровича, заінтересована особа – ОСОБА_3 , про застосування примусової госпіталізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без його згоди,-
ВСТАНОВИВ:
До Салтівського районного суду міста Харкова надійшла в порядку окремого провадження заява комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про застосування примусової госпіталізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що ОСОБА_2 був госпіталізований 22.07.2026 о 13-55 год. в 4 психіатричне відділення для дорослих КНР ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Госпіталізований за заявою матері-опікуна. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем психіатром КНП ХОР «ОКНЛ № 3» ОСОБА_1 , яка після особистого огляду ОСОБА_2 , зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_1 у прийомному відділенні о 13-55 год. 22.07.2026, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Застосована примусова госпіталізація. 23.07.2026 о 10-00 год. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНР ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» у складі в.о. медичного директора зі стаціонарної роботи ОСОБА_4 , в.о. зав.відд. ОСОБА_5 та лікаря-психіатра ОСОБА_1 . Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості зі значним відхиленням у поведінці пацієнта, які потребують особливої увагу лікування. Обстеження і лікування ОСОБА_2 можливе тільки в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про застосування примусової госпіталізації згідно ЗУ «Про психіатричну допомогу». Згода ОСОБА_2 на госпіталізацію відсутня у зв`язку з неможливістю мати згоду ОСОБА_2 . Підставою для застосування примусової госпіталізації є його соціальна небезпека для себе та оточуючих та безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби.
В судовому засіданні, лікар-психіатр ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі заявлені вимоги, в обґрунтування яких зазначила, що 22.07.2026 ОСОБА_2 , за заявою його матері ОСОБА_3 , був госпіталізований до лікарні. Після огляду ОСОБА_2 вирішено питання про застосування примусової госпіталізації, оскільки останній становить небезпеку для себе і оточуючих, є безпорадним, не може самостійно задовольняти основні життєві потреби. 
Прокурор вважав доцільним заяву задовольнити.
Адвокат Андрусенко Д. проти задоволення заяви не заперечував.
ОСОБА_2 свою позицію не висловив.
Заінтересована особа ОСОБА_3 із заявою лікаря ознайомлена, згодна, прохала справу розглянути без її участі, вказавши, що її син має тяжке психічне захворювання та її присутність у судовому засіданні може значно погіршити його стан, про що зазначила у відповідній заяві від 23.07.2026.
Суд, заслухавши учасників справи та думку прокурора, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 22.07.2026 о 13-55 год. госпіталізований до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» за заявою матері-опікуна.
Із запису лікаря приймального відділення від 22.07.2026 вбачається, що контакт з ОСОБА_2 апродуктивний. Дезорієнтований у місці та часі, у особистості орієнтований частково. Увага привертається важко. Рухово розгальмований, на місці не утримується, кудись прагне йти, хапає речі, розмахує руками. Мова практично не розвинена. Останній не осмислює повною мірою навколишню обстановку. Відповідає вибірково жестами, окремими звуками, нерозбірливими словами. Фразова мова не сформована. Інтелектуально значно знижений. Емоційно неадекватний. Дратівливий, агресивний, імпульсивний. Елементарні інструкції осмислює насилу, виконує не охоче, вибірково. Продуктивної психотичної симптоматики виявити не вдається. Значно знижені навички самообслуговування, неохайний випорожненнями, потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Усвідомлену згоду на госпіталізацію та лікування отримати не можливо через значне інтелектуальне зниження. Діагноз при госпіталізації: F71.1 Значні відхилення у поведінці пацієнта, які потребують особливої уваги та лікування.
Рішенням Московського районного суду м. Харова від 30.05.2023 у справі № 643/2812/22 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановлено опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено його опікуном матір – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15-17).
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 24.06.2025 у справі № 643/2812/23 продовжено строк дії рішення Московського районного суду м. Харова від 30.05.2023 у справі № 643/2812/22 про визнання недієздатним ОСОБА_2 та встановлення опіки над ОСОБА_2 призначивши опікуном його матір ОСОБА_3 , строком на два роки з дня набрання цим рішенням законної сили (а.с.13-14). 
Відповідно до акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 23.07.2026 за вих. № 12/11121, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз F71.1: помірна розумова відсталість. Значні відхилення у поведінці пацієнта, які потребують особливої уваги і лікування. Підставою для застосування ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» є неможливість самостійно задовольняти свої потреби, а також соціальна небезпека для оточуючих та себе (не спить, голосно кричить, агресивний до матері та бабусі, б`є їх, кусається, хапається за ніж, трощить меблі, бився головою об стіну, виявляє сексуальну агресію до матері, рве її одяг). У зв`язку зі своїм станом потребує примусової госпіталізації в психічний стаціонар із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с. 07-09).
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи «Б» з 20.08.2021 безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 750417 (а.с. 21).
Встановлені факти свідчать про наявність у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості зі значним відхиленням у поведінці пацієнта, які потребують особливої уваги та піклування, а також про те, що хворий становить небезпеку для себе і оточуючих, не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, має потребу у застосуванні примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару.
Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2015 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку невідкладної амбулаторної чи стаціонарної допомоги у психіатричних закладах охорони здоров`я особам, які мають психічні розлади, але не вчинили жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена КК, за відсутності усвідомленої згоди таких осіб або згоди їхніх законних представників здійснюється на підставі ст.ст. 12, 14 Закону № 1489-ІІІ за рішенням суду, яке зостановлюється в порядку цивільного судочинства.
Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону.
Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Відповідно до положеньст.17 ЗУ «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.
Виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусову порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку (ст. 27 ЗУ «Про психіатричну допомогу»).
Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_2 примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару.
Керуючись ст.ст. 10,11,15,27,60,88, 209,212-215,216,218,256, 257, 339-342 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.
Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьсяз дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 24.07.2026.

Суддя Т.В. Поліщук

Присяжні А.Ф. Рубанец

В.М. Калошина