ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/27546/25 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Терези Ю.О., Файдюка В.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, суддя Терлецька О.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без урахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві установити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн до пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій громадян» з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.07.2021.
Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням Київського окружного адміністративного суду Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для виходу із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як зазначає позивач у позовній заяві, до 01.07.2021 він отримував доплату до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ №713.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.
Разом з тим, після виконання рішення суду виплата 2000 грн позивачу була призупинена.
Листом від 12.11.2024 відповідач повідомив, що відсутні підстави для виплати 2000 грн щомісячно після перерахунку пенсії позивачу на підставі судового рішення, так як розмір пенсії збільшився більш ніж на 2000 грн.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон №2262-XII.
Згідно статті 64 Закону №2262-ХІІ, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другоїстатті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 63 цього ж Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
З метою поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України 14 липня 2021 року прийняв постанову КМУ №713.
За змістом пункту 1 постанови КМУ №713 з 01 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 01 березня 2018 року відповідно до Закону №2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII станом на 01 березня 2018 року, установлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 01 березня 2018 року (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо пенсій в разі втрати годувальника" від 24 березня 2022 року № 2146-IX), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 грн, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється у сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Суд також зазначає, що відповідно до пояснювальної записки до проєкту постанови КМУ №713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року, які мають місце після перерахунку пенсії.
Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб, яким пенсію призначено відповідно до Закону №2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01 липня 2021 року зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає близько 2000 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій залежно від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема, складають близько 2000,00-2700 грн.
Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України з 01 липня 2021 року особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року, було установлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн, виплата якої не здійснюється у разі, коли пенсія відповідним особам переглядалася (перераховувалася) після 01 березня 2018 року. Тобто такі доплати є тимчасовими, мають компенсаційний та перехідний характер.
Отже, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 цієї постанови є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правового акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка була підставою для ухвалення постанови КМУ №713, а саме зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, визначених на законних підставах.
Іншими словами, доплати до пенсій (розмір яких обчислювався з прожиткового мінімуму станом на 01 березня 2018 року), передбачені постановою КМУ №713, здійснювалися тимчасово до перерахунку відповідних пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу), зокрема через підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі - постанова КМУ № 704) в редакції з 29 січня 2020 року.
За аналогічних правовідносин, здійснивши аналіз пункту 1 постанови КМУ №713 у сукупності з приписами статті 63 Закону №2262-XII, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішенні від 16 грудня 2024 року у зразковій справі №400/6254/24, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2025 року, дійшов таких висновків:
"з 01 липня 2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-XII до 01 березня 2018 року (і до розміру пенсії на вказану дату) або пенсія яким призначено (поновлена) після 01 березня 2018 року (з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року або до цієї дати), було установлено щомісячну доплату в розмірі 2000 грн;
доплата, визначена цією постановою, враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, що здійснюються у зв`язку з прийняттям після 01 березня 2018 року уповноваженим органом нормативно-правового акта, який став правовою підставою для перегляду (перерахування) пенсії. Тобто таке підвищення (перерахунок пенсії) повинне відповідати порядку, передбаченому статтею 63 Закону №2262-XII, та обов`язково мало здійснюватися після 01 березня 2018 року, при цьому не має значення, чи такий нормативно-правовий акт був прийнятий до 01 березня 2018 року або після, оскільки визначальним є саме момент підвищення після 01 березня 2018 року;
метою установлення такої доплати є поетапне зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам
виплата щомісячної доплати в розмірі 2000 грн не здійснюється у разі, коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому пункту 1 цієї постанови, переглядалася (перераховувалася) саме після 01 березня 2018 року відповідно до процедури, передбаченої статтею 63 Закону №2262-XII, і такий перегляд (перерахунок) перевищив розмір доплати;
якщо перегляд пенсії (перерахунок) здійснювався до 01 березня 2018 року або після цієї дати, однак на виконання рішення суду з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на який в особи виникло до 01 березня 2018 року, то такий перегляд (перерахунок) не є підставою для нездійснення виплати у розмірі 2000 грн чи її припинення;
водночас, якщо перегляд пенсії (перерахунок) здійснювався після 01 березня 2018 року на виконання рішення суду з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на який в особи виникло після 01 березня 2018 року, то такий перегляд (перерахунок), проведений відповідно до статей 43, 63 Закону №2262-XII підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом), є підставою для нездійснення виплати у розмірі 2000 грн чи її зменшення (в залежності від розміру збільшення пенсії після перерахунку)".
З матеріалів справи вбачається, що перерахунок пенсії позивача, здійснений на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 року у справі № 320/35695/23, було проведено на підставі оновленої довідки у зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року.
Зазначеним судовим рішенням визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"(далі - постанова КМУ № 103), а також зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45).
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22 зазначено, що перерахунок пенсії, здійснений у зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року у справі № 826/12704/18, яким визнано протиправним і скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103, є виконанням судового рішення, спрямованим на відновлення правового регулювання, яке існувало до прийняття постанови КМУ № 103. Такий перерахунок, за висновком Верховного Суду, не може вважатися перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії у розумінні статті 63 Закону № 2262-XII та, відповідно, не виключає право особи на щомісячну доплату у розмірі 2000 грн.
Отже, проведений на виконання судового рішення перерахунок пенсії може мати різну правову природу залежно від підстав, на яких він здійснений. Якщо такий перерахунок проведено на виконання судового рішення, ухваленого у зв`язку з визнанням протиправними та скасуванням положень постанови КМУ № 103, він має на меті усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на який виникло до 01 березня 2018 року, і не є перерахунком у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення.
За таких обставин Суд доходить висновку, що перерахунок пенсії позивача, здійснений на виконання рішення суду у справі № 320/35696/23, був спрямований на приведення розміру пенсії у відповідність до вимог законодавства, яке підлягало застосуванню до моменту прийняття постанови КМУ № 103, та на усунення наслідків неправомірного нормативного регулювання, визнаного судом протиправним і нечинним.
Так, перерахунок пенсії, здійснений на виконання судового рішення у зв`язку з визнанням протиправним та нечинним нормативно-правового акта, яким було обмежено складові грошового забезпечення, за своєю правовою природою є способом відновлення порушеного права та має наслідком приведення пенсійних прав особи у стан, який мав існувати з моменту їх виникнення (ab initio). Такий перерахунок не є підвищенням пенсійного забезпечення у розумінні абзацу третього пункту 1 постанови КМУ №713, оскільки не створює нових соціальних гарантій і не змінює розмірів бюджетних видатків на майбутнє, а лише усуває наслідки неправомірного нормативного регулювання. Відтак він не може розглядатися як юридична підстава для припинення щомісячної доплати, встановленої з метою зменшення диспропорцій у пенсійному забезпеченні.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції положень постанови КМУ №713, а також не врахування висновку Верховного Суду, викладеного у рішенні від 16 грудня 2024 року у зразковій справі №400/6254/24.
Отже, з урахуванням установлених фактичних обставин справи та наведених правових висновків Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача, проведений на виконання рішення суду, не є підставою для припинення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, встановленої постановою КМУ № 713.
Колегія суддів зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою КМУ № 713, виникло з 01 липня 2021 року, а відтак підлягає судовому захисту з цієї дати.
Колегія суддів наголошує, що право особи на судовий захист у сфері пенсійного забезпечення не є абсолютним та реалізується з дотриманням процесуальних строків звернення до суду, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, а для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропуску такого строку врегульовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску строку звернення до суду буде встановлено після відкриття провадження у справі та позивач не заявить клопотання про його поновлення або якщо наведені підстави будуть визнані неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, строк звернення до адміністративного суду є визначеним законом періодом часу, протягом якого особа має право ініціювати судовий захист. Перебіг цього строку починається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а не з дати, яку особа суб`єктивно вважає початком такого порушення.
Для правильного визначення початку перебігу строку звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або об`єктивно повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Саме по собі посилання на необізнаність не може визнаватися достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Тривала пасивна поведінка особи за наявності об`єктивної можливості дізнатися про стан своїх прав не свідчить про дотримання процесуального строку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а зазначила, що у спорах із органами Пенсійного фонду України особа може дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, з моменту отримання пенсійної виплати в іншому розмірі, ніж вона вважає належним, або з моменту вчинення суб`єктом владних повноважень дій, наслідком яких є зміна обсягу пенсійних прав.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір є відомим особі, яка її отримує. Така особа має реальну та об`єктивну можливість дізнатися про зміну правового режиму пенсійних виплат, а також виявити належну зацікавленість щодо причин такої зміни.
При цьому суд зазначає, що очікування особою на формування або зміну судової практики у подібних правовідносинах саме по собі не є об`єктивною та непереборною перешкодою для своєчасного звернення до суду і не може виправдовувати тривалу пасивну поведінку за наявності об`єктивної можливості дізнатися про зміну обсягу своїх пенсійних прав.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, у якій зазначено, що отримання відповіді органу Пенсійного фонду України на заяву пенсіонера не змінює моменту, з якого особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а лише свідчить про початок активних дій з боку особи щодо їх захисту.
Як встановлено колегією суддів, припинення нарахування та виплати щомісячної доплати відбулося у зв`язку з проведенням перерахунку пенсії з грудня 2022 року. Саме з цієї дати позивач об`єктивно дізнався або повинен був дізнатися про зміну обсягу своїх пенсійних прав та про відсутність відповідної доплати.
Водночас з позовом до суду позивач звернувся 03.06.2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.
Таким чином, права позивача можуть бути захищені судом з 01 грудня 2024 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, а не з 01 липня 2021 року, як помилково зазначив суд першої інстанції.
У зв`язку з цим рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року підлягає скасуванню в частині визначення періоду, за який підлягає судовому захисту право позивача на щомісячну доплату, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та залишення без розгляду позовних вимог за період до 01.12.2024 року відповідно до статті 123 КАС України.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27 січня 2025 року у справі № 200/422/24, від 11 лютого 2025 року у справі № 280/3620/24, від 24 березня 2025 року у справі № 380/11333/24, від 08 квітня 2025 року у справі №260/4303/24 та від 23 липня 2025 року у справі №560/13415/24, від 03.02.2026 у справі №420/34281/24.
Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог за період з 01.07.2021 по 01.12.2024 та в цій частині прийняти ухвалу про залишення позовних вимог без розгляду.
В решті рішення суду слід залишити без змін.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог за період з 01.07.2021 по 01.12.2024.
У цій частині позовні вимоги залишити без розгляду.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Тереза Ю.О.

Файдюк В.В.