Справа № 138/2635/26
Провадження №:2/138/1903/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2026          м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді      Київська Т.Б.,
за участю секретаря      Бугери І.С.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, 
ВСТАНОВИВ:
Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовна заява мотивована тим, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою було виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян російської федерації земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Так, відповідач успадкувала від померлих батьків право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності КСП «Слідянське» с.Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області розміром по 2,68 га. На підставі отриманих свідоцтв про право на спадщину відповідач, як спадкоємець, звернулась до Могилів-Подільської РДА із заявою про виготовлення та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки. На підставі зазначеної заяви було видано розпорядження районною державною адміністрацією №85 від 11.02.2008 про встановлення права на спадщину відповідача на зазначені земельні ділянки. Також, вказаним розпорядженням, зобов`язано відповідача відчужити успадковані земельні ділянки, оскільки вона є громадянкою рф. Про відсутність наміру відповідача виконати свій обов`язок щодо відчуження земельних ділянок свідчить тривале, більш ніж 10 років, не вжиття таких заходів. Тобто, ОСОБА_2 будучи громадянином російської федерації, всупереч положенням ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України не відчужила вказані вище земельні ділянку протягом року та продовжує ними володіти, а тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави. За таких підстав прокурором подано даний позов в інтересах держави. 
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.08.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено судове засідання.
Прокурор позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у ньому. Надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Представник ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про час та місце проведення судового засідання повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету. Представник подав до суду письмові пояснення в яких позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові.
Оскільки позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/WestAllianceLimited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду.
Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України).
Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України).
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України).
За змістом ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини.
Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Згідно п. «е» ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. «в» ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Положеннями ч.ч.1, 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2002, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., серії АЕК №613445, ОСОБА_1 , громадянка рф, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Слідянське» с.Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області розміром 2,68 га, без визначення меж цієї частки в натурі, що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0297971, виданого Могилів-Подільською районною державною адміністрацією 21.05.1997.
Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2002, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., серії АЕК №613446, ОСОБА_1 , громадянка рф, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкувала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Слідянське» с.Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області розміром 2,68 га, без визначення меж цієї частки в натурі, що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0297972, виданого Могилів-Подільською районною державною адміністрацією 21.05.1997.
Як слідує з розпорядження Могилів-Подільської РДА №85 від 11.02.2008 ОСОБА_1 на підставі вказаних вище свідоцтв про право на спадщину було вирішено видати державні акти на право власності на земельні ділянки. Крім того, у вказано розпорядженні зазначено про те, що оскільки ОСОБА_1 є громадянкою росії, то вказані вище земельні ділянки підлягають відчуженню її власником протягом року з дня отримання державного акту на право власності.
В матеріалах справи також наявний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №215170 з якого слідує, що ОСОБА_1 на підставі розпорядження Могилів-Подільської РДА №85 від 11.02.2008 є власником земельної ділянки площею 2,4506 га, яка розташована на території Слідянської сільської ради (тепер Вендичанської селищної територіальної громади) Могилів-Подільського району Вінницької області, кадастровий номер 0522686200:01:000:0399. Аналогічна інформація зазначена і у витязі з Державного земельної кадастру про земельну ділянку серії НВ-0512670362019 від 13.05.2019.
Також відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №215171 ОСОБА_1 на підставі розпорядження Могилів-Подільської РДА №85 від 11.02.2008 є власником земельної ділянки площею 2,5781 га, яка розташована на території Слідянської сільської ради (тепер Вендичанської селищної територіальної громади) Могилів-Подільського району Вінницької області, кадастровий номер 0522686200:01:000:0400. Аналогічна інформація зазначена і у витязі з Державного земельної кадастру про земельну ділянку серії НВ-0512670532019 від 13.05.2019.
Позивачем також долучено до матеріалів справи копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. ОСОБА_1 .
Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області № 0501.5-2285/05.2-26 від 19.03.2026, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про встановлення належності громадянства України, оформлення набуття чи прийняття до громадянська України не зверталась, паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, тимчасовим посвідченням громадянина України або будь-яким іншим документом, що підтверджує громадянство України не документувалась.
Отже, враховуючи, що відповідачем не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутих земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом року, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду.
При цьому, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом.
Враховуючи наведене вище, в даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельні ділянки не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.
Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій областіпро припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь Вінницької обласної прокуратури слід стягнути судовий збір, сплачений при зверненні до суду з даним позовом.
Керуючись ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 1, 22, 81, 140, 143, 145 Земельного кодексу України, ст. 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 280-283, 289ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Припинити право власності громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами № 0522686200:01:000:0399 площею 2,4506 га та кадастровий номер 0522686200:01:000:0400 площею 2,5781 га, які розташовані на території Вендичанської селищної ради (раніше – Слідянської сільської ради) Могилів-Подільського району Вінницької області шляхом їх конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Вінницької обласної прокуратури (м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, IBAN UA 568201720343110002000003988, Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 02909909), судовий збір в сумі 3328 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Могилів-Подільська окружна прокуратура, Код ЄДРПОУ 02909909, місце знаходження: вул. Покровська, 5, м. Могилів-Подільський, Вінницька область. 
Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Код ЄДРПОУ 39767547, місце знаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027, адреса електронної пошти: vinnytsia@land.gov.ua.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , національний паспорт іноземця: серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 06.09.2006, видавник: ОМ-3 м.Таганрог Ростовської області, рф; місце проживання: АДРЕСА_1 рф.
Суддя:              Т.Б.Київська