07.09.2026
Справа № 497/797/26
Провадження № 2/497/1081/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – Раца В.А.,
секретаря – Божевої І.Д., 
без участі сторін, 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
27.03.2026 року представник позивача - адвокат Усенко М.І, який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВС №1381377 від 02 липня 2025 року (а.с.29), звернувся до суду шляхом формування документу в системі "Електронний суд", із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №292617 від 28.11.2019 року в загальному розмірі 28 455,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 листопада 2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики, у тому числі на умовах споживчого кредиту №292617, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а Клієнт в свою чергу зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді шляхом обміну електронними повідомленнями. На підставі погоджених умов, ТОВ «Лінеура Україна» надала кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. Відповідно до зазначених вище умов ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало ОСОБА_1 кредит у сумі 7 000,00 грн, але відповідач свої зобов`язання за укладеним договором не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Згідно укладеного Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року, право вимоги за цім кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Отже відповідно до реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 455,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15 960,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5 495,00 грн. – заборгованість за штрафом. Відповідач не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за вище вказаним договором, а тому свої зобов`язання не виконав, що стало приводом для звернення до суду.
Ухвалою судді від 02.04.2026 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
07.07.2026 року ухвалою судді задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів, що містять банківську таємницю. Витребувана інформація надійшла до суду 07.08.2026 року.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача адвокат Усенко М.І. надав 29.06.2026 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо укладання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №292617 від 28.11.2019 року.
Судом встановлено, що 28 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» в особі директора Пшеничного А.І. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №292617, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 7 000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою у межах строку надання позики, вказаного в п. 1.2 Договору, та орієнтовна загальна вартість кредиту із застосуванням стандартної процентної ставки складає 10 990,00 грн.
Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 28.11.2019 року о 12:45:05, також відповідачем в цей день підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до Графіку платежів до договору, який є Додатком №1 до вищевказаного кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю отриманий кредит не пізніше 28 грудня 2019 року включно, сплативши в загальному розмірі 10 990,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - сума позики, 3 990,00 грн. - проценти за користування кредитом.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджено:
- листом директора ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за вих.№6525-ВП від 08.01.2026 року, з якого видно, що на підставі договору на переказ коштів між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №ВП-230119-2 від 23.01.19 року, 28.11.2019 року був зроблений успішний переказ коштів в розмірі 7 000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі WayForPay – Credit-292617-10, 
- листом-відповіддю АТ КБ «Приватбанк» за вих.№20.1.0.0.0/7-260723/37229-БТ від 24.07.2026 року, наданого на запит суду, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 28.11.2019 року було зараховано кошти на суму 7 000,00 грн.
Сторонами було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами.
Щодо стягнення за договором факторингу.
Так, 16 листопада 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» в особі директора Пшеничного А.І. та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі Ломідзе Д.В., який діє на підставі довіреності від 16.07.2020 року укладено Договір факторингу №ККЛУ-16112020, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛінеураУкраїна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Згідно п. 6.2.3. договору права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2. договору.
Відповідно до п. 7.1. Договору в якості ціни за придбання (відстулення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі 502 890,00 грн. шляхом перерахування суми на вказаний у реквізитах рахунок протягом 2 робочих днів з дня підписання сторонами цього договору (п. 7.2.).
16.11.2020 року сторонами підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року. Також позивачем на виконання умов за договором факторингу було проведено 18.11.2020 року оплату в розмірі 502 890,00 грн. що підтверджується платіжною інструкцією №20164 від 18.11.2020 року
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 16.11.2020 до Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 28 455,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3990,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 11970,00 грн. заборгованість по простроченим відсоткам, 5495,00 грн. – штрафи/пеня.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №292617 від 28.11.2019 року станом на 17.11.2020 року (дату відступлення права вимоги) заборгованість складає 28 455,00 грн., тобто заборгованість залишилася не зміною.
З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив.
12.03.2026 року на ім`я відповідача позивачем було складено досудову вимогу за вих. №20229010, в досудовій вимозі повідомлено про відступлення прав вимоги та необхідність погашення заборгованості перед новим кредитором в розмірі 28 455,00 грн.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором надання споживчого кредиту №292617 від 28.11.2019 р. у розмірі 28 455,00 грн.
Сума заборгованості особисто відповідачем не погашена, доказів протилежного суду не було надано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі
Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 17.03.2026 року (а.с.6).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи 01.07.2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенко М.І., який діє на підставі Статуту, укладено Договір про надання правничої допомоги №0107. Відповідно до акту №1446 наданих послуг додаток до договору про надання правової допомоги від 09.03.2026 року виконавцем надано замовнику послуги щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №292617 від 28.11.2019 року і зазначено, що сума наданих послуг становить 8 000,00 грн., а також прикріплено детальний опис наданих послуг до вищезазначеного акту, відповідно до якого надані наступні послуги: усна консультація клієнта (30 хв.); ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.); погодження правової позиції клієнта у справі (30 хв.); складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (3 год. 30 хв.); подання заяви до суду, а всього витрачено часу - 6 год. 30 хв.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана, тому суд стягує заявлену стороною позивача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Керуючись статтями 509, 526, 527, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050,1054,1077 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 280, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту №292617 від 28.11.2019 року в розмірі 28 455 (двадцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, а також: суму судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, а всього 39 117 (тридцять дев`ять тисяч сто сімнадцять) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца