ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року 	м. Чернівці	Справа № 926/1928/26	

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гончарук Олег Валентинович, розглянувши позовну заяву Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до Громади релігії Ружин Садгора, м. Чернвці

про стягнення майнової шкоди – 1925,00 грн

Без виклику представників сторін.

Обставини справи: 12.05.2026 року до Господарського суду Чернівецької області надійшла позовна заява Управління комунальної власності Чернівецької міської ради до Громади релігії Ружин Садгора про стягнення майнової шкоди у сумі 1925,00 грн.
Позов обґрунтовує тим, що відповідно умов договору позички № 205/БО від 11.11.2024 відповідач не виконав зобов`язання із збереження об`єкта позички до якого відноситься водонапірна башта І, у зв`язку із чим завдав позивачу майнової шкоди у розмірі 1925,00, що еквівалентна вартості майна.
Одночасно, позивач просить суд, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 18.05.2026 позовну заяву залишено без руху встановлено, що для усунення зазначених недоліків позивачу належить надати суду документи, які підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.
19.05.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви (вх. №2053) із доказами направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Ухвалою суду від 21.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
27.05.2026 від представника відповідача через відділ документального та інформаційного забезпечення суду надійшла заява про визнання позову (вх. №2474), у якій зазначає, що Громада релігії Ружин Садгора демонтувала водонапірну вежу у зв`язку із її аварійним станом та заявляє про готовність відшкодувати позивачу 1925,00 грн завданої шкоди та 2662,40 грн судового збору.
Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №169571 від 15.06.2005, Чернівецькій міській територіальній громаді на праві власності належать нежитлові будівлі літ. А площею 667,00 кв.м, літ. Б площею 340,60 кв.м, водонапірна башта I, які знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Тореза Mopica, 192-Г на підставі рішення виконавчого комітету міської ради №398/9 від 07.06.2005.
Підпунктом 2.31 пункту 2 рішення Чернівецької міської ради №1761 від 29.10.2015 вирішено перейменувати вулицю Тореза Моріса на вулицю Ярослава Мудрого.
Пунктом 164 додатку 2 до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №98/4 від 23.02.2022 визначено, що нежитлове приміщення за адресою: Чернівці, вул. Тореза Mopica, 192-Г обліковуються на балансі Управління комунальної власності Чернівецької міської ради.
22.04.2013 між Департаментом економіки Чернівецької міської ради (позичкодавцем) та Громадою релігії Ружин Садгора (користувачем) укладено договір позички нерухомого майна №86/БО від 22.04.2013 (далі договір позички №86/БО від 22.04.2013).
Відповідно до пункту 1.1 договору позички №86/БО від 22.04.2013 позичкодавець на підставі рішень Чернівецької міської ради від 28.03.2013 №796 та від 30.10.2014 №1338 продовжує строкове користування нежилими приміщеннями, загальною площею 1007,60 кв.м. (будівля літ. А загальною площею 667,0 кв.м, літ. Б загальною площею 340,6 кв.м та споруди водонапірної башти) розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Тореза Моріса, 192-Г, з метою використання його під відновлення комплексу культових будівель і відкриття їх для проведення богослужінь (надалі – об`єкт позички, майно).
Згідно з пунктом 1.4 договору позички №86/БО від 22.04.2013 об`єкт позички належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці і знаходиться на балансі КЖРЕП №15.
Пунктом 1.5 договору позички №86/БО від 22.04.2013 визначено, що цей договір укладено строком на один рік та шість місяців, що діє з 22.04.2013 до 21.10.2014 (включно). 
Відповідно до підпункту 4.1.3, 4.1.11 пункту 4.1 договору позички №86/БО від 22.04.2013 використовувати майно виключно з метою, що визначена цим договором; забезпечувати збереження об`єкта позички, своєчасно проводити за власний рахунок поточний ремонт, запобігати пошкодженню і псуванню майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень позиченого майна і не тягне за собою зобов`язання позикодавця щодо компенсації вартості поліпшень.
22.04.2013 між Департаментом економіки Чернівецької міської ради (орендодавцем) та Громадою релігії Ружин Садгора (орендарем) укладено акт передання-приймання об`єкта позички по вул. М.Тореза, буд. 192-Г.
11.11.2014 між Департаментом економіки Чернівецької міської ради (позичкодавцем) та Громадою релігії Ружин Садгора (користувачем) укладено договір позички нерухомого майна №205/БО (далі договір позички №205/БО від 11.11.2014).
Відповідно до пункту 1.1 договору позички №205/БО від 11.11.2014 позичкодавець на підставі рішень Чернівецької міської ради від 28.03.2013 №796 та від 30.10.2014 №1338 продовжує строкове користування нежилими приміщеннями, загальною площею 1007,60 кв.м. (будівля літ. А загальною площею 667,0 кв.м, літ. Б загальною площею 340,6 кв.м та споруди водонапірної башти) розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Тореза Моріса, 192-Г, з метою використання його під відновлення комплексу культових будівель і відкриття їх для проведення богослужінь (надалі – об`єкт позички, майно).
Згідно з пунктом 1.4 договору позички №205/БО від 11.11.2014 об`єкт позички належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці і знаходиться на балансі КЖРЕП №15.
Пунктом 1.5 договору позички №205/БО від 11.11.2014 визначено, що цей договір укладено строком на два роки та одинадцять місяців, що діє з 11.11.2014 до 10.10.2017 (включно).
Відповідно до підпункту 4.1.1, 4.1.2, 4.10 пункту 4.1 договору позички №205/БО від 11.11.2014 користувач зобов`язаний: використовувати майно виключно з метою, що визначена цим договором; забезпечувати збереження об`єкта позички, своєчасно проводити за власний рахунок поточний ремонт, запобігати пошкодженню і псуванню майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень позиченого майна і не тягне за собою зобов`язання позикодавця щодо компенсації вартості поліпшень; проводити реконструкцію, реставрацію об`єкта позички, лише за згодою позичкодавця та в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Згідно з пунктом 5 розділу 5 договору позички №205/БО від 11.11.2014 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
20.10.2017 між Департаментом економіки Чернівецької міської ради (позичкодавцем) та Громадою релігії Ружин Садгора (користувачем) укладено додатковий договір №1 до договору позички нерухомого майна №205/БО від 11.11.2014 (далі – додатковий договір).
Відповідно до пункту 1 додаткового договору сторони вирішили продовжити строк дії договору позички №205/БО від 11.11.2014 на той же термін, який був передбачений договором, а саме до 10.09.2020.
Пунктом 2 додаткового договору визначено, що всі інші пункти та умови договору незмінні, не скасовані, зберігають свою юридичну силу і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.
Відповідно до пункту 1.6 Положення про управління комунальної власності Чернівецької міської ради Управління комунальної власності Чернівецької міської ради є правонаступником Департаменту економіки Чернівецької міської ради.
Підпунктом 2.1. пункту 2 рішення Чернівецької міської ради 85 сесії VII скликання №2480 від 18.11.2020 «Про хід виконання рішення міської ради VI скликання від 28.03.2013 №796, від 30.10.2014 №1378 та VII скликання від 04.10.2017 №906 «Про передачу у позичку релігійній організації «Громада релігії Ружин Садгора» комплексу культових будівель на вулю Мудрого Ярослава (Тореза Моріса), 192-Г» вирішено Департаменту розвитку міської ради укласти з релігійною організацією «Громада релігії Ружин Садгора» договір довгострокової пільгової оренди на комплекс культових будівель на вул. Мудрого Ярослава, 192-Г, терміном на 49 років пільговою ставкою орендної плати 1 (одна) гривня в рік.
Листом від 18.03.2021 Громада релігії Ружин Садгора повідомив Департамент розвитку Чернівецької міської ради про те, що на цей день голова громади перебуває за межами України, просить надати термін, для того, щоб належним чином оформити доручення, яким уповноважити нашого представника, підписати вище вказаний договір оренди.
01.08.2024 Департамент розвитку Чернівецької міської ради звернувся до Громади релігії Ружин Садгора із претензією про врегулювання відносин щодо користування майном шляхом його повернення, у якій вимагає повернути майно позичкодавця і балансоутримувача згідно з актом повернення майна з позички та пропонує в подальшому Громаді релігії Ружин Садгора розглянути можливість звернення через особистий кабінет в електронній торговій системі Прозорро.Продажі до управління комунальної власності міської ради про включення майна до переліку другого типу та подальшу передачу його в оренду із застосуванням ставки орендної плати, передбаченої 21 Додатка 1 до Методики, а саме: 0,01% річних від ринкової вартості.
05.12.2025 Департамент розвитку Чернівецької міської ради звернувся до Громади релігії Ружин Садгора із зверненням про надання пояснень у якому, зазначає про те, що Управління комунальної власності Чернівецької міської ради повідомило, що з метою укладення договору безоплатного користування (позички) нерухомим майном, що належить до комунальної власності Чернівецької міської територіальної громади та оформленням Акту повернення з позички нерухомого майна працівником управління комунальної власності спільно з експертом оцінювачем було здійснено виїзд за місцем розташування нерухомого майна. В результаті огляду об`єкта позички в присутності представника «Громади релігії Ружин Садгора» виявлено, що водонапірна башта І відсутня. Крім того, просить надати пояснення щодо відсутності водонапірної башти 1, у разі її знесення – надати всі документи, що засвідчують цей факт, у разі руйнації – надати підтверджуючі документи.
12.03.2026 Департамент розвитку Чернівецької міської ради звернувся до Громади релігії Ружин Садгора із вимогою про надання документів, у якій вимагає в найкоротші терміни надати пояснення щодо відсутності водонапірної башти І, у разі її знесення - надати всі документи, що засвідчують цей факт, у разі руйнації – надати підтверджуючі документи.
01.04.2026 Громада релігії Ружин Садгора повідомила Управління комунальної власності Чернівецької міської ради про те, що на вимогу останнього надає звіт про оцінку майна демонтованої споруди водонапірної башти літери І, що розташована на териорії Громади релігії Ружин Садгора за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 192-Г, м. Черінвці.
Відповідно розділу 6 звіту про оцінку майна – демонтованої споруди водонапірної башти літ. І, що розташована на території Громади релігії Ружин Садгора на вул. Ярослава Мудрого, 192-Г у м. Чернівці №14/26 від 13.03.2026 вартість ліквідації, без урахування ПДВ, демонтованої споруди водонапірної башти літ. І, що розташована на території Громади релігії Ружин Садгора по вул. Ярослава Мудрого, 192-Г у м. Чернівці, становить: 1925,00 грн.
Таким чином, користувачем водонапірної башти літ. І, за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 192-Г у м. Чернівці є Громада релігії Ружин Садгора (відповідач), що підтверджується наявними у матеріалах справи: договором позички нерухомого майна №86/БО від 22.04.2013 від 22.04.2013, актом передання-приймання об`єкта позички по вул. М.Тореза, буд. 192-Г від 22.04.2013, договором позички нерухомого майна №205/БО від 11.11.2014, додатковим договором №1 до договору позички нерухомого майна від 11.11.2014 №205/БО від 20.10.2017 та рішення Чернівецької міської ради 85 сесії VII скликання №2480 від 18.11.2020, а Управління комунальної власності Чернінвецької міської ради (позивач) є її балансоутримувачем відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №98/4 від 23.02.2022. 
Разом з цим, судом встановлено, що Громадою релігії Ружин Садгора (відповідачем) демонтовано споруду водонапірної башти літ. І, за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 192-Г у м. Чернівці, вартість якої становить 1925,00 грн відповідно до звіту про оцінку майна – демонтованої споруди водонапірної башти літ. І, що розташована на території Громади релігії Ружин Садгора на вул. Ярослава Мудрого, 192-Г у м. Чернівці №14/26 від 13.03.2026.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що позивач не уповноважував відповідача здійснювати демонтаж споруди водонапірної башти.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).
Крім того, статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).
Відповідно до частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Приписами ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
При поданні позову про відшкодування збитків на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Подібні висновки Верховного Суду є загальними та сталими для правовідносин, що стосуються стягнення збитків, та викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема від 20 жовтня 2020 року у справі № 910/17533/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20, від 21 квітня 2020 року у справі №904/3189/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 916/3578/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 916/3563/20 та інших.
Тобто, збитки – це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).
Отже, судом встановлено, що у зв`язку із демонтажем водонапірної башти літ. І, за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 192-Г у м. Чернівці відповідачем порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 1 925 грн. 
Відповідачем доказів про відшкодування позивачу збитків до суду не надано, а в матеріалах справи міститься заява останнього про визнання позову (вх. №2474 від 27.05.2026). 
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд відзначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до приписів частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» та статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на визнання позову відповідачем, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжною інструкцією №252 від 04.05.2026, що складає 1331,20 грн, решту судового збору в сумі 1331,20 грн, – покласти на відповідача з вини якого спір доведено до вирішення в судовому порядку.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Управління комунальної власності Чернівецької міської ради (58002, м.Чернівці, вул. Якоба Петровича, 18, код 44388619) Громади релігії Ружин Садгора (58025, м. Чернівці, вул. М. Тореза (теперішня Ярослава Мудрого), буд. 192 Г, код 37504895) про стягнення майнової шкоди у сумі 1925,00 грн – задовольнити.
2. Стягнути з Громади релігії Ружин Садгора (58025, м. Чернівці, вул. М. Тореза (теперішня Ярослава Мудрого), буд. 192 Г, код 37504895) на користь Управління комунальної власності Чернівецької міської ради (58002, м.Чернівці, вул. Якоба Петровича, 18, код 44388619) майнову шкоду у розмірі 1925,00 грн та 1331,20 грн судового збору. 
3. Повернути Управлінню комунальної власності Чернівецької міської ради 50% судового збору, що складає 1331,20 грн, на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», що був сплачений згідно платіжної інструкції №252 від 04.05.2026.
4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21.07.2026.

Суддя О.В. Гончарук