ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/12543/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В., 

за участю представників:

позивача - Литвиненко Ю. А. (самопредставництво), 
відповідача - Андрусенка О. В. (адвоката),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Інвест Девелопмент"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 (колегія суддів: Бестаченко О. Л. - головуюча, Скрипка І. М., Шаратов Ю. А.) та рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 (суддя Головіна К. І.) у справі

за позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Інвест Девелопмент"

про стягнення 4 601 408,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог 

1.1. У жовтні 2025 року Київська міська рада звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Інвест Девелопмент" (далі - ТОВ "Мега Інвест Девелопмент"), у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 4 601 408,02 грн.

1.2. Позовні вимоги Київської міської ради обґрунтовані тим, що ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" є власником будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га, що знаходиться за адресою: вул. Дегтярівська, 21, м. Київ. При цьому Київська міська рада стверджувала, що відповідач у період із 12.03.2020 до 24.10.2024 без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки (Київської міської ради) використовував зазначену земельну ділянку. Оскільки ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" не сплатило грошові кошти за користування в позадоговірному порядку земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га в період із 12.03.2020 до 24.10.2024, то Київська міська рада з покликанням на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України вважала, що у відповідача виник обов`язок повернути власнику земельної ділянки безпідставно збережені кошти в загальному розмірі 4 601 408,02 грн.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2026, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 у справі № 910/12543/25, задоволено позов Київської міської ради. 

Вирішено стягнути з ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 4 601 408,02 грн.

2.2. Господарські суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги Київської міської ради, виходили з того, що ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га у період із 12.03.2020 до 24.10.2024 зберіг у себе без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки (Київської міської ради) грошові кошти, які мав сплатити за користування землею. За таких обставин суди виснували, що у відповідача на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України виник обов`язок повернути власнику земельної ділянки грошові кошти. 

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї 

3.1. Частково не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 та рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі № 910/12543/25, до Верховного Суду звернулося ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" із касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог Київської міської ради про стягнення з відповідача на користь позивача 242 844,71 грн і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" зазначає, що судові рішення в оскаржуваній частині ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ТОВ "Мега Інвест Девелопмент", звертаючись із касаційною скаргою, покликається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. На думку скаржника, на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України про звільнення від плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) за ділянки, що перебувають у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди, юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, за період із 01.03.2022 до 31.12.2022, в поєднанні з приписами статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" також стверджує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" у частині визначення пільгового періоду (із 01.03.2022 до 31.05.2022), в поєднанні з положеннями статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

3.4. Київська міська рада у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Київська міська рада вважає, що наведений у підпункті 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України пільговий період застосовується виключно до суб`єктів, у яких на момент настання цього періоду був укладений чинний договір оренди земельної ділянки. Крім того, Київська міська рада зазначає, що ставка орендної плати в розмірі 0 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка передбачена рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490, застосовується тільки при укладенні та внесенні змін до договорів оренди земельних ділянок у визначений період.

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 30.05.2024 Київська міська рада ухвалила рішення № 635/8601, згідно з яким земельна ділянка комунальної власності площею 1,4495 га (кадастровий номер 8000000000:88:061:0133), розташована на вул. Дегтярівській, 21 у Шевченківському районі міста Києва, із земель комунальної власності була передана ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" в оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування адміністративного корпусу у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, розміщене на цій земельній ділянці.

4.2. На виконання цього рішення 25.10.2024 між Київською міською радою (орендодавець) і ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором, для експлуатації та обслуговування адміністративного корпусу. Земельна ділянка, яка є об`єктом оренди, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (пункт 1.1 договору оренди земельної ділянки від 25.10.2024).

4.3. Згідно з пунктом 2.1 договору оренди земельної ділянки від 25.10.2024 об`єктом оренди відповідно до відомостей із Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 30.05.2024 № 635/8601 і цього договору є земельна ділянка з такими характеристиками: кадастровий номер - 8000000000:88:061:0133; місце розташування - вул. Дегтярівська, 21 у Шевченківському районі міста Києва; категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування адміністративного корпусу; розмір (площа) - 1,4495 га.

4.4. Пунктом 2.2 договору оренди земельної ділянки від 25.10.2024 визначено, що відповідно до витягу з технічної документації від 04.07.2024 № НВ-9943010612024 (за формою згідно з додатком 17 до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 № 753)) нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 38 816 197,17 грн.

4.5. Відповідно до пункту 2.4 договору оренди земельної ділянки від 25.10.2024 на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, які згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві власності орендареві: споруда інструментального цеху, літ. "К", загальною площею 2576,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885849080391, номер відомостей про речове право від 15.11.2018: 28953864); частина споруди заводоуправління двоповерхова, літ. "А", загальною площею 1000,2 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885843480391, номер відомостей про речове право від 15.11.2018: 28968739); частина споруди заводоуправління двоповерхова, літ. "А", загальною площею 109,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885846680391, номер відомостей про речове право від 15.11.2018: 28968763); будівля ГРП (газорозподільної станції), загальною площею 29,44 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885868380391, номер відомостей про речове право від 15.11.2018: 28945362); будинок бетонний, літ. "VII", загальною площею 47,9 м2; склад механічного цеху, літ. "IX", "X", загальною площею 170,4 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885851980391, номер відомостей про речове право від 15.11.2018: 28945607).

4.6. У пункті 4.2 договору оренди земельної ділянки від 25.10.2024 сторони погодили, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

4.7. Відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2 договору оренди земельної ділянки від 25.10.2024 орендар зобов`язаний сплатити безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на ній, до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на рахунок UA408999980334169811000026011: Одержувач: ГУК у м. Києві / Шевченківський р-н / 18010500, код ЄДРПОУ 37993783.

4.8. Договір оренди земельної ділянки від 25.10.2024 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований 25.10.2024 за № 3664.

4.9. Згідно з витягом із Державного земельного кадастру від 15.07.2024 № НВ-0001689622024, інформаційною довідкою від 17.09.2025 № 443976318 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради; категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

4.10. Згідно з інформаційними довідками від 07.10.2025 № 446705426, від 07.10.2025 № 446706204, від 07.10.2025 № 446705725, від 07.10.2025 № 446705140, від 07.10.2025 № 446705862 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га розташовані будівлі та споруди, а саме: частина споруди заводоуправління двоповерхова, літ. "А", загальною площею 1000,2 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885843480391), частина споруди заводоуправління двоповерхова, літ. "А", загальною площею 109,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885846680391), будівля ГРП (газорозподільної станції), загальною площею 29,44 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885868380391), споруда інструментального цеху, літ. "К", загальною площею 2576,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885849080391), будинок бетонний, літ. "VII", загальною площею 47,9 м2, склад механічного цеху, літ. "IX", "X", загальною площею 170,4 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885851980391), які перебувають у приватній власності ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2018 № 2594 (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.11.2018, номери записів про право власності: 28968739, 28968763, 28945362, 28953864, 28945607).

4.11. Київська міська рада, вважаючи порушеними свої права внаслідок безпідставного, на її думку, збереження ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" грошових коштів, звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 4 601 408,02 грн.

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке. 

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги Київської міської ради до ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою в розмірі 4 601 408,02 грн.

5.4. Позовні вимоги Київської міської ради обґрунтовані тим, що ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" є власником будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га, що знаходиться за адресою: вул. Дегтярівська, 21, м. Київ. При цьому Київська міська рада стверджувала, що відповідач у період із 12.03.2020 до 24.10.2024 без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки (Київської міської ради) використовував зазначену земельну ділянку. Оскільки ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" не сплатило грошові кошти за користування в позадоговірному порядку земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га у період із 12.03.2020 до 24.10.2024, то Київська міська рада з покликанням на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України вважала, що у відповідача виник обов`язок повернути власнику земельної ділянки безпідставно збережені кошти в загальному розмірі 4 601 408,02 грн.

5.5. Господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши справу № 910/12543/25 по суті позовних вимог, дійшли висновку про задоволення позову Київської міської ради.

5.6. ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій у частині задоволення позовних вимог Київської міської ради про стягнення з відповідача на користь позивача 242 844,71 грн, а тому звернулося з касаційною скаргою на судові рішення в цій справі. 

5.7. Отже, під час касаційного провадження Верховний Суд у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень тільки в частині задоволення позовних вимог Київської міської ради про стягнення з відповідача на користь позивача 242 844,71 грн.

5.8. ТОВ "Мега Інвест Девелопмент", звертаючись із касаційною скаргою, покликається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.9. Пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

5.10. Зміст наведеної норми права свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питання застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

5.11. При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 та постановах Верховного Суду від 18.03.2025 у справі № 908/3321/23, від 25.02.2025 у справі № 903/622/24, від 04.02.2025 у справі № 909/996/22.

5.12. Крім того, в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.08.2024 у справі № 906/446/23, від 08.08.2024 у справі № 906/497/23, від 19.03.2024 у справі № 910/6141/22, від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22.

5.13. Скаржник, покликаючись на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, зазначає, що на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України про звільнення від плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) за ділянки, що перебувають у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди, юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, за період із 01.03.2022 до 31.12.2022, в поєднанні з приписами статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

5.14. Колегія суддів, розглянувши наведені доводи скаржника, зазначає таке. 

5.15. З урахуванням доводів скаржника колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

5.16. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 і постановах Верховного Суду від 24.06.2026 у справі № 909/1000/24, від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24.

5.17. Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізуються через право постійного користування або право оренди.

5.18. Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

5.19. Принцип платного використання землі передбачено й статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

5.20. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24.06.2026 у справі № 909/1000/24, від 03.06.2026 у справі № 922/3104/25.

5.21. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Подібні висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 24.06.2026 у справі № 909/1000/24.

5.22. Тобто власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

5.23. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 і постановах Верховного Суду від 12.05.2026 у справі № 922/3157/25, від 14.05.2026 у справі № 922/3108/25.

5.24. З огляду на викладене із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24.06.2026 у справі № 909/1000/24, від 03.06.2026 у справі № 922/3104/25.

5.25. Господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу, встановили, що згідно з інформаційними довідками від 07.10.2025 № 446705426, від 07.10.2025 № 446706204, від 07.10.2025 № 446705725, від 07.10.2025 № 446705140, від 07.10.2025 № 446705862 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га розташовані будівлі та споруди, а саме: частина споруди заводоуправління двоповерхова, літ. "А", загальною площею 1000,2 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885843480391), частина споруди заводоуправління двоповерхова, літ. "А", загальною площею 109,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885846680391), будівля ГРП (газорозподільної станції) загальною площею 29,44 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885868380391), споруда інструментального цеху, літ. "К", загальною площею 2576,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885849080391), будинок бетонний літ. "VII", загальною площею 47,9 м2, склад механічного цеху, літ. "IX", "X", загальною площею 170,4 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 885851980391), які перебувають у приватній власності ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2018 № 2594 (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.11.2018, номери записів про право власності: 28968739, 28968763, 28945362, 28953864, 28945607).

5.26. За висновками господарських судів попередніх інстанцій, ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 площею 1,4495 га у період із 12.03.2020 до 24.10.2024 зберіг у себе без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки (Київської міської ради) грошові кошти, які мав сплатити за користування землею, тому суди задовольнили позов Київської міської ради. 

5.27. При цьому господарські суди попередніх інстанцій не взяли до уваги покликання відповідача на підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, оскільки, за висновками судів, зазначені положення Податкового кодексу України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. 

5.28. Верховний Суд із урахуванням доводів скаржника зазначає, що Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно", який набрав чинності 06.05.2023, внесено зміни до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

5.29. Відповідно до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в редакції Закону України від 11.04.2023 № 3050-IX за період із 01.01.2022 до 31.12.2022 не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї)), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період із 01.03.2022 до 31.12.2022 - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

5.30. Колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24, Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" чітко передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї)), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди, за період із 01.03.2022 до 31.12.2022 - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Подібні висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 10.02.2026 у справі № 908/2849/24, від 02.12.2025 у справі № 908/1926/24.

5.31. Отже, положення Закону України від 11.04.2023 № 3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" підлягають застосуванню в разі наявності правових підстав для володіння чи користування земельними ділянками, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24, від 10.02.2026 у справі № 908/2849/24, від 02.12.2025 у справі № 908/1926/24.

5.32. Натомість у цій справі, за встановленими судами обставинами, у спірний період земельна ділянка використовувалася без укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" договору оренди. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про те, що підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

5.33. Таким чином, скаржник у цьому випадку не довів неправильного застосування судами підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в поєднанні з приписами статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України. Крім того, доводи скаржника про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм права спростовуються висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24, від 25.02.2025 у справі № 908/929/24.

5.34. ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" також стверджує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" у частині визначення пільгового періоду (із 01.03.2022 до 31.05.2022) в поєднанні з положеннями статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

5.35. Колегія суддів, розглянувши доводи скаржника, зазначає, що відповідно до рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" (із змінами, внесеними, зокрема, рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490) із 01.03.2022 до 31.05.2022 застосовується ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 %.

5.36. Водночас відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.06.2026 у справі № 909/1000/24, від 03.06.2026 у справі № 922/3104/25, від 03.06.2026 у справі № 922/3103/25, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212- 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати:

- фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача;

- площу земельної ділянки;

- суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (від її нормативної грошової оцінки);

- період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

5.37. Розмір безпідставно збережених коштів за користування чужою земельною ділянкою визначається як розмір орендної плати, яку повинен був би сплатити землекористувач за відповідний період. Для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів береться до уваги нормативна грошова оцінка земель та ставка орендної плати, що діяла у відповідний період.

5.38. При цьому, як установили господарські суди, обґрунтованість розрахунку пред`явлених до стягнення безпідставно збережених коштів підтверджується наявним у матеріалах справи витягом від 04.07.2024 № НВ-9943010612024 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:88:061:0133 становить 38 816 197,17 грн.

5.39. Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

5.40. Відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 %, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

5.41. Господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що індекс споживчих цін встановлюється Державною службою статистики України.

5.42. Крім того, як установили господарські суди, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міститься на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyunormatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2023-rik/), де вказано: значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік становить 1,051 %. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2020 рік - 1,0 %; 2021 рік - 1,0 % (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги)) та 1,1 % (для земель несільськогосподарського призначення), 2022 рік - 1,15 %.

5.43. Згідно з пунктом 284.1 статті 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим і органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

5.44. Господарські суди попередніх інстанцій, проаналізувавши наведені положення Податкового кодексу України, виснували, що ставка орендної плати має встановлюватися рішенням органу місцевого самоврядування.

5.45. При цьому, як зазначили суди, відповідно до розрахунку, наданого Київською міською радою, позивач визначив суму коштів за користування земельною ділянкою за ставкою річної орендної плати в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

5.46. Крім того, господарські суди попередніх інстанцій установили, що згідно з додатками до рішень Київської міської ради від 12.12.2019 № 456/8029 "Про бюджет міста Києва на 2020 рік", від 24.12.2020 № 24/24 "Про бюджет міста Києва на 2021 рік", від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік", від 08.12.2022 № 5828/5869 "Про бюджет міста Києва на 2023 рік", від 14.12.2023 № 7531/7572 "Про бюджет міста Києва на 2024 рік", від 05.12.2024 № 426/10234 "Про бюджет міста Києва на 2025 рік" розмір орендної плати для земель із видом цільового призначення - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості - становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

5.47. За таких обставин господарські суди з покликанням на додатки до зазначених рішень Київської міської ради виснували про правильність розрахунку позивачем орендної плати із застосуванням ставки в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 

5.48. Водночас господарські суди встановили, що відповідно до рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" (із змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490) із 01.03.2022 до 31.05.2022 застосовується ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 %.

5.49. Таким чином, оскільки ставка орендної плати за земельну ділянку комунальної власності територіальної громади міста Києва, затверджена органом місцевого самоврядування, є основою для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без укладення договору, то господарські суди попередніх інстанцій безпідставно не взяли до уваги зміст пункту 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" (із змінами, внесеними, зокрема, рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490).

5.50. Господарські суди, встановивши, що на період із 01.03.2022 до 31.05.2022 була затверджена ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 %, помилково не перевірили правових підстав для її застосування у спірних правовідносинах. Наведене свідчить про те, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, неправильно застосували пункт 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік" (із змінами, внесеними, зокрема, рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490).

5.51. Разом із тим Верховний Суд з огляду на приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України позбавлений можливості досліджувати докази та встановлювати дійсні обставини справи, а також не може самостійно перевіряти розрахунок Київської міської ради та визначати розмір безпідставно збережених коштів.

5.52. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що наведені ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" підстави касаційного оскарження, визначені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, частково підтвердилися.

5.53. Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 

5.54. Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.55. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, із яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

5.56. Водночас порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно відповідно до визначених законодавством меж розгляду справи судом касаційної інстанції. 

5.57. Під час нового розгляду цієї справи для правильного вирішення спору господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно, повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, що мають юридичне значення для вирішення спору, і залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. 

5.58. З урахуванням наведеного касаційну скаргу ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" належить задовольнити частково, оскаржувані судові рішення - скасувати в частині задоволення позовних вимог Київської міської ради про стягнення з ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" 242 844,71 грн, а справу в цій частині - передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

6.3. Згідно із частиною 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

6.4. Ураховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення в цій справі слід скасувати в частині задоволення позовних вимог Київської міської ради про стягнення з ТОВ "Мега Інвест Девелопмент" 242 844,71 грн, а справу № 910/12543/25 в цій частині передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для ухвалення обґрунтованого та законного судового рішення з урахуванням викладеного в цій постанові.

7. Судові витрати

Оскільки в цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Інвест Девелопмент" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі № 910/12543/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог Київської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Інвест Девелопмент" 242 844,71 грн. Справу № 910/12543/25 в цій частині передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак