Єдиний унікальний номер 728/909/26 
Номер провадження 2/728/588/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

16 липня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

а також
позивача – не з`явися,
відповідача – не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ” (вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045, код ЄДРПОУ 44559822) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, негайно після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 30.04.2026 № 728/909/26 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ” (далі також – Позивач, ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ”), представництво інтересів якого здійснює Столітній Михайло Миколайович, до ОСОБА_1 (далі також –Відповідач), за змістом якої Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором від від 14.05.2024 №1608300 у загальному розмірі 19 350,00 грн, право вимоги якої Позивач набув внаслідок укладення договору відступлення, а також вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 2 662,40 грн судового збору та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. 
2. У подальшому ухвалою Суду від 16.04.2026 № 728/909/26 вирішено питання проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09 год 00 хв 16.07.2026.
3. У призначене судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.
4. Водночас представник Позивача, адвокат Столітній М.М., у поданій до Суду позовній заяві вказував, що у випадку його відсутності в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
5. Відповідач ОСОБА_1 будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом публікації 17.06.2026 таких відомостей на сайті Судової влади місцевого суду у розділі відповідної інформації для громадян з найменуванням “ГРОМАДЯНАМ”, у судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала.
7. Враховуючи викладене, відповідно до положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
8. Окрім того, за вищевказаних фактичних обставин Суд вважає за можливе постановити ухвалу заочний розгляд справи на підставі вимог статті 281 ЦПК України.

ІІ. Позиції учасників справи.
8. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що 14.05.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “СЛОН КРЕДИТ” (далі також – Первісний кредитор, Клієнт або ТОВ “СЛОН КРЕДИТ”) та ОСОБА_1 укладено договір № 1608300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
9. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до пункту 1.3 договору, тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 3 000,00 грн; згідно із пунктом 1.4 договору, строк кредиту 360 днів: з 14.05.2024 по 09.05.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
10. На підставі погоджених умов, викладених в пункті 2.1. договору, ТОВ “СЛОН КРЕДИТ” надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
11. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ “СЛОН КРЕДИТ” свої зобов`язання перед Відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 3 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ “ПЕЙТЕК УКРАЇНА”
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.
12. Відповідач не повністю виконав умови укладеного договору, у зв`язку з чим йому було нараховано проценти за правилами, що визначені пунктами 1.5.1-1.5.2 згаданого договору, і які становили 6 120,00 грн.
13. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, останнє 24.12.2024 на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ” набуло права грошової вимоги до відповідача за договором від 14.05.2024 № 1608300 з урахуванням Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 24.12.2024 № 24122024, на загальну суму 13 230,00 грн, з якої 3 000,00 грн основного боргу, 8 730.00 грн, сума заборгованості за відсотками, штрафні санкції 1 500,00 грн.
14. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ”, ні на рахунки первісного кредитора.
15. Таким чином, Відповідач має заборгованість перед Позивачем за договором від 14.05.2024 № 1608300 в сукупному розмірі 19 350,00 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн та нарахованих процентів первісним кредитором – 8 730,00 грн, 6 120,00 грн донараховані Позивачем проценти за 136 днів користування кредитом, штрафні санкції 1 500,00 грн
16. Як на правову підставу своїх загальних вимог посилався на статті 512, 514, 516, 529, 610, 629, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України) а також на положення Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги” та Закон України “Про електронну комерцію”.
17. Окрім того, Позивач просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме – судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
18. Також у поданій до Суду позовній заяві Позивач додатково вказував, що просить проводити розгляд справи за відсутності його представника у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
19. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що останній відзив на позов не подав, правом надати Суду пояснення та докази не скористався, не спростував доводи Позивача щодо обґрунтованості його позовних вимог та розрахунку вищевказаних сум, які Позивач просить стягнути.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
20. Між ТОВ“СЛОН КРЕДИТ” та Відповідачем 14.05.2024 укладено Кредитний договір № 1442782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, копія якого разом паспортом споживчого кредиту та з правилами та умовами кредитування долучена до матеріалів справи (а.с. 91-95, 97-98).
21. Згідно з умовами Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 3 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 360 днів, періодичність платежів кожні 30 днів, та сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами за фіксованою ставкою, розрахунок, якої міститься у додатку № 1 до Кредитного договору (а.с. 95 зворот).
22. У відповідності до відомостей зафіксованих у листі ТОВ “ПЕЙТЕК УКРАЇНА”від 16.01.2025 №20250116-1252, на виконання умов Кредитного договору від 06.06.2022 № 06062022-1, 14.05.2024 о 18 год 22 хв було успішно перераховано грошові кошти у сумі 3 000,00 грн на платіжну карту клієнта, маска картки № НОМЕР_2 (а.с. 85).
23. При цьому за відповідним клопотанням Позивача Cудом було витребувано інформацію від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК” стосовно належності платіжної карти НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та виписку по картковому рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ “ПУМБ”, на ім`я ОСОБА_1 як підтверження факту зарахування коштів 14.05.2024 у сумі 3 000,00 грн, згідно з якою така картка її ім`я не випускалась, у зв`язку з цим Банк не може надати виписку по карті № НОМЕР_2 , яка не випускалась на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 110).
24. Також у матеріалах справи наявна копія договору факторингу від 24.12.2024 № 24122024, за змістом якого ТОВ “СЛОН КРЕДИТ” відступає на користь ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ УКРАЇНА” право вимоги, які зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ УКРАЇНА” зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, визначених договором (а.с. 57-65).
25. Згідно з пунктами 3.1, 3.3 договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступаються за договором, становить 96 204 174,51 грн, а ціна їх продажу – 2 159 760,91 грн.
26. Відповідно до копії Реєстру боржників від 24.12.2024 заборгованість Відповідача у розмірі 13 230,00 грн, а саме 3 000,00 грн основної заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту), 8 730,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками та 1 500,00 грн штрафних санкцій, передано Позивачу (а.с. 83).
27. Згідно з копією платіжної інструкції від 26.12.2024 № 6308 Позивачем сплачено на користь Клієнта 2 159 760,91 грн, в якості оплати відступленого права вимоги за договором факторингу від 24.12.2024 № 24122024 (а.с. 77).
28. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ “СЛОН КРЕДИТ” ОСОБА_1 не здійснювала повного погашення заборгованості на умовах договору, у зв`язку з чим їй були нараховані проценти за період з 14.05.2024 по 09.05.2025 згідно кредитного договору від 14.05.2024 № 1608300 у загальному розмірі 14 863,50 грн, із яких вона погасила 13,05 грн, залишок 14 850,00 грн (а.с. 79).
29. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ” за договором № 1608300 про надання споживчого кредиту від 14.05.2024 за 136 календарних днів (25.12.2024-09.05.2025) не здійснювала повного погашення заборгованості на умовах договору, у зв`язку з чим їй були донараховані проценти за період з 25.12.2024-09.05.2025 згідно кредитного договору № 1608300 від 14.05.2024 у загальному розмірі 6 120,00 грн. (а.с. 80-81).
30. Відповідно до Витягу із Державного реєстру фінансових установ від 19.03.2024 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.05.2025 ТОВ “СЛОН КРЕДИТ” є фінансовою установою, яка має основні види економічної діяльності, а саме інші види кредитування (а.с. 70-72, 73).
31. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.12.2025, витягу із Державного реєстру фінансових установ від 03.04.2024, статуту ТОВ “ФК “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ”, а також Свідоцтва про реєстрацію фінансових установ Позивач є фінансовою установою, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надання послуг з факторингу(а.с. 18, 21-32, 53-56, 66).
32. Також щодо підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), Суду надані для оцінки відповідний договір про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладений між Позивачем і адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, та заявка № 17541 на виконання доручення за вказаним договором стосовно проведеної роботи для стягнення заборгованості з Відповідача за Кредитним договором. Вартість послуг визначено у розмірі 10 000,00 грн (а.с. 74-75,87-88).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
33. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
34. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
35. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
36. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими Суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
37. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
38. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” (balance of probabilities) або “перевага доказів” (preponderance of the evidence); “наявність чітких та переконливих доказів” (clear and convincing evidence) і “поза розумним сумнівом” (beyond reasonable doubt).
39. Європейський суд з прав людини (далі також – ЄСПЛ) у рішенні “Джей.Кей. та інші проти Швеції” (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт “балансу ймовірностей” притаманний саме цивільним справам.
40. Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі “Бендерський проти України” (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.
41. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що за правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
42. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
43. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
44. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
45. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
46. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
47. Суд враховує, що відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
48. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
49. Також у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
50. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
51. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
52. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” від 03.09.2015 № 675-VІІІ (далі також – Закон № 675).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 675 електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону № 675).
53. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675 електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675 у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
54. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
55. Стаття 12 Закону № 675 визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону № 675, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
56. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 13 Закону № 675 Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України “Про платіжні послуги”, “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
57. Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 675 продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.
58. У силу положень частини другої статті 41, статті 49 Закону № 675 передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
59. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, з урахуванням викладеного вище, Суд вважає недоведеним факт укладення між TOB “СЛОН КРЕДИТ” та Відповідачем Кредитного договору від 14.05.2024 № 1608300 та його належне виконання зі сторони Первісного кредитора, оскільки сторони домовилися про перерахування кредитних коштів у безготівковій формі на поточний рахунок Споживача (пункт 2.1 договору від 14.05.2024 № 1608300), уключаючи використання реквізитів платіжної картки №  НОМЕР_2 .
60. Водночас у відповідності до інформації АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК” платіжна карта №  НОМЕР_2  не емітувалася на ім`я ОСОБА_1 и ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку з чим банк не може підтвердити факт зарахування коштів 14.05.2024 у сумі 3 000,00 грн на згаданий платіжний інструмент.
61. При цьому згідно з публічною пропозицією ТОВ “СЛОН КРЕДИТ” на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів під реєстрацією розуміють процес надання даних Споживача на Веб-сайті Товариства (через веб-форму доступну до Веб-сайту), який включає надання та перевірку номеру телефону Споживача, реєстрацію та ідентифікацію в ІКС Товариства у порядку передбаченому Законом України “Про електронну комерцію”), заповнення електронної анкети (в тому числі шляхом надання даних/документів, що містять дані Споживача та/або надання доступу (згоди) до отримання даних/документів Споживача з надійних джерел – системи BankID, Бюро кредитних історій, Державне підприємство “ДІЯ”, Суб`єкти первинного фінансового моніторингу в межах інструменту покладання тощо), реєстрацію рахунків/платіжних карток, здійснення фотофіксації особи Споживача (в т.ч. з ідентифікаційним документом в руках) (за необхідності), підтвердження ознайомлення з електронними документами шляхом обміну електронними повідомленнями з Товаристовом. 
62. Суд враховує, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 243/7840/15, від 21 лютого 2024 року у справі № 415/160/17).
63. Також відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
64. Згідно з частиною третьою статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13цього Кодексу.
65. Частина третя статті 13 та частина третя статті 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав.
66. У Рішенні від 28 квітня № 2-р(II)/2021 Конституційний СудУкраїни зазначив, що приписи частини третьої статті 13 та частини третьої статті 16 ЦК України не визначають дій особи як правопорушення за цивільним правом або як іншу умову для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності. Оспорювані приписи встановлюють для учасників цивільних відносин заборону порушувати межі здійснення цивільних прав, а також дають суду можливість відмовити в захисті цивільного права в разі порушення особою вимог частин другої-п`ятої статті 13 ЦК України. Тобто ці приписи містять вказівку на юридичні наслідки дій особи, що їх не може бути кваліфіковано як умови, підстави або міри цивільно-правової відповідальності.
67. У цьому контексті не можна не вказати, що мікрокредит є видом споживчого кредиту, де позичальник має статус споживача та перебуває у слабкішому стані, у зв`язку з чим потребує підвищеного захисту з боку держави в особі юрисдикційних органів.
68. Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту здійснення належної ідентифікації особи позичальника під час надання кредиту, зокрема, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, умомент укладення договору належав Відповідачу та був її фінансовим номером телефону, а грошові кошти перераховані на банківську картку, доступ до якою мала Відповідач.
69. Оцінюючи подальший перехід права вимоги Суд наголошує на такому.
70. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
71. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
72. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
73. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
74. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
75. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
76. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 “Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231”, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. 
77. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
78. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
79. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
80. Оцінюючи обсяг переданих прав, Суд додатково враховує загальновизнаний принцип приватного права – nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet, який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам..
81. За таких фактичних обставин, оцінивши надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості, достатності і достовірності як кожного окремо, так і сукупному взаємозв`язку, Суд висновує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, на його переконання, право вимоги за кредитним договором від 14.05.2024 № 1608300 не виникло у Первісного кредитора і, відповідно, до Позивача не перейшло.

V. Розподіл судових витрат.
82. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
83. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
84. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України Суд, –,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.05.2024 №1608300 у загальному розмірі 19 350,00 грн, яка складається з 3 000,00 грн заборгованості по кредиту, 14 850,00 грн заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом та 1 500,00 грн. штрафних санкцій – відмовити у повному обсязі.
2.Судові витрати залишити за Позивачем.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ФІНТРАСТ КАПІТАЛ”, адреса місцезнаходження: Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045, код ЄДРПОУ 44559822.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Є.М. Сороколіт