П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/81/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
11 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом в якому просив :
- "Скасувати рішення, оформлене протоколом засідання позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №217/2948 від 29.10.2024 року, в частині на солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , винесено постанову ВЛК на підставі ст. 17б графи ІІ наказу МОУ №402«Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008. Придатний до служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони".;
- зобов`язати позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 провести повторний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,з метою визначення придатності для проходження військової служби, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задоволено повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено для проходження медичного огляду позаштатною постійно діючою військово-лікарська комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На думку позивача, під час медичного огляду відповідач не дотримався вимог розділу II Положення №420.
Так, за результатами огляду, позаштатною постійно діючою військово-лікарська комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято протокол, оформлений довідкою військово-лікарської комісії від 29.10.2024 року за №217/2948 про придатність ОСОБА_1 (на підставі статті 17б графи ІІ наказу МОУ №402) до служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
На думку позивача, оскаржуваний протокол не містить повної інформації щодо його стану здоров`я, оскільки комісією не взято до уваги хвороби позивача, що встановлені медичними висновками.
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом з вимогою зобов`язати позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 провести повторний огляд ОСОБА_1 з метою визначення придатності для проходження військової служби, з урахуванням висновків суду.
Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що оскаржуваний протокол засідання ВЛК є процесуальним документом фіксації перебігу засідання, а не актом індивідуальної дії, який створює правові наслідки для позивача, а також із того, що позивач не дотримався досудового порядку оскарження рішення ВЛК до комісії вищого рівня. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Верховним Судом у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16, вказано про те, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону № 2232-XII з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п. 2.1 Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Пунктом 2.4 глави 2 Розділу ІІ Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.
Відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Згідно із пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Отже, постанова ВЛК щодо придатності позивача до військової служби, може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії.
Відповідно до глави 3 розділу 1 Положення № 402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України "Про звернення громадян", Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України "Про звернення громадян".
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Разом з тим, позивачем не надано доказів його звернення зі скаргою про протиправність дій/бездіяльності членів позаштатної постійно діючою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 при проведенні медичного огляду ні до ВЛК регіону, ні до ЦВЛК. Тобто, позивач не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду, натомість, оскаржує рішення позаштатної ВЛК з приводу його придатності до військової служби. Водночас, за приписами Положення №402 оскарженню у судовому порядку підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Крім того, щодо обраного позивачем способу захисту, де позивач просить визнати протиправною протокол засідання комісії № 217/2948 від 29.10.24 р., хоча, як видно з долучених до позову доказів, фактично документ з реквізитами № 217/2948 від 29.10.24 р. є протоколом засідання позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії суд зазначає наступне. 
Згідно з п. 2.1 Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Саме постанови можуть бути предметом оскарження.
Так, в протоколі засідання позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №217/2948 від 29.10.2024 року лише задокументовано хід засідання та вказано, що відносно позивача прийнято постанову ВЛК з висновком про придатність позивача до військової служби.
Оскільки протокол засідання не є рішенням суб`єкта владних повноважень та актом індивідуальної дії, у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), безпосередньо не створює ніяких правових наслідків, а тому відсутні підстави вважати, що прийняття оскаржуваного протоколу порушує права чи інтереси особи, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.
В контексті доводів позову про наявні у позивача захворювання судом першої інстанції правильно враховано правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 12.06.2020 по справі №810/5009/18, за яким надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки, як зазначено вище, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка обґрунтованості висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
При цьому апелянт помилково вважає протокол засідання ВЛК рішенням індивідуальної дії та безпідставно заперечує відсутність досудового оскарження, адже його звернення до ІНФОРМАЦІЯ_7 стосувалося лише надання направлення на огляд, а не перегляду суті постанови ВЛК у встановленому Положенням № 402 порядку. Крім того, наявність у позивача хронічних чи психоневрологічних захворювань за відсутності медичного висновку про ступені порушення функцій за статтею 17 «а» не спростовує правомірність прийнятої комісією постанови за статтею 17 «б» Розкладу хвороб.
З огляду на викладене у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених вимог та про відсутність правових підстав для задоволення позову.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий | | | Ватаманюк Р.В.
Судді | | | Боровицький О. А.    Курко О. П.