ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1805/24 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Іванчулинець Д.В.,
при секретарі судового засідання - Грига Н.В.,
за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:
представник позивача - Радь І.І.,
представник відповідача - Запухлий Р.В.,
представник третьої особи - Левицький А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (вул. Шевченка, буд. 77, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000, код ЄДРПОУ 04350910) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 00015622), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області ОСОБА_1 (вул. Мукачівська, буд. 6, м. Берегове, Закарпатська область, 90202, РНОКПП НОМЕР_1 ), Державний реєстратор Колочавської сільської ради Закарпатської області Галай Віталія Василівна (с. Сойми, буд. 256, Хустський район, Закарпатська область, 90033, РНОКПП НОМЕР_2 ), Державний реєстратор Міжгірської селищної ради Юрик Лілія Михайлівна (вул. Шевченка, буд. 77, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000), Державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області Лойф Олена Григоріївна (вул. Мукачівська, буд. 6, м. Берегове, Берегівський район, Закарпатська область, 90202), Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне лісогосподарське підприємство «Ліси Міжгірщини» Міжгірської селищної ради (вул. Шевченка, буд. 97, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000, код ЄДРПОУ 45263389), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (вул. Шота Руставелі, буд. 9А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 44768034) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 липня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 17 липня 2026 року.

Міжгірська селищна рада звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача – Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області Вознюк Олександр Володимирович, державний реєстратор Колочавської сільської ради Закарпатської області Галай Віталія Василівна, державний реєстратор Міжгірської селищної ради Юрик Лілія Михайлівна, державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області Лойф Олена Григоріївна, Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне лісогосподарське підприємство 2Ліси Міжгірщини», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23 листопада 2023 року №4019/5 «Про задоволення скарги» в частині визнання прийнятими з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювання рішень від 27 червня 2023 року №№68190200, 68189544, 68192282, 68191222, 68190745, 68188759, 68189367, 68191936, 68191557, від 28 червня 2023 року №№68218766, 68216088, 68219133, 68209378, 68217103, 68216499, 68226457, 68216920, 68217337, 68210811, 68218189, 68211904, 68216308, від 29 червня 2023 року №№68239911, 68240155, від 30 червня 2023 року №№68266076, 68265970, 68261360, 68263328, 68262932, 68265549, 68261872, 68265443, 68265300, 68266338, 68264457, 68261541, 68265846, від 03 липня 2023 №№68280070, 68271867, 68271856, 68285048, 68271885, 68271950, 68271846, 68284922, від 04 липня 2023 №№68293127, 68298761, 68299384, 68294666, 68299164, 68295453, 68295958, 68294144, 68298624, 68294567, 68293369, 68291285, 68291519, 68293777, 68293548, 68294290, 68294495, 68296253, від 05 липня 2023 №№68308451, 68312144, 68309049, 68308890, 68312372, 68316482, від 04 серпня 2023 року №68736717 державного реєстратора Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області Вознюка Олександра Володимировича.
29 квітня 2024 року позивач уточнив позовні вимоги, згідно з якими просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23 листопада 2023 року №4019/5 «Про задоволення скарги».
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 23 листопада 2023 року за №4019/5 «Про задоволення скарги».
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2025 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №260/1805/24 – без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України та Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2025 року скасовано, а справу № 260/1805/24 направлено до Закарпатського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
02 січня 2026 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та справу передано на розгляд головуючому судді Іванчулинець Д.В.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судового справи між суддями, головуючим по даній справі призначено суддю Іванчулинець Д.В..
07 січня 2026 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області Вознюк Олександр Володимирович, Державний реєстратор Колочавської сільської ради Закарпатської області Галай Віталія Василівна, Державний реєстратор Міжгірської селищної ради Юрик Лілія Михайлівна, Державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області Лойф Олена Григоріївна, Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне лісогосподарське підприємство «Ліси Міжгірщини» Міжгірської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання протиправним та скасування наказу.
10 лютого 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про участь у підготовчому судовому засіданні в даній справі в режимі відеоконференції.
16 лютого 2026 року від представника відповідача по даній справі надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити позивачеві в задоволені позову повністю.
16 лютого 2026 року Закарпатським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Також, 16 лютого 2026 року представником відповідача подано до суду клопотання про витребування додаткових доказів.
19 лютого 2026 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від Виконавчого комітету Хустської міської ради належним чином, відповідно до вимог Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 №3267/5, засвідчені копії матеріалів, доданих до заяв, що містяться в електронній формі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та на підставі яких державним реєстратором Лойф О.Г., Галай В.В. та Вознюком О.В. проведено державну реєстрацію прав. Вказані докази направити на адресу суду у строк до 20 березня 2026 року.
26 березня 2026 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті та повторно витребувано від Виконавчого комітету Хустської міської ради належним чином, відповідно до вимог Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 №3267/5, засвідчені копії матеріалів, доданих до заяв, що містяться в електронній формі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та на підставі яких державним реєстратором Лойф О.Г., Галай В.В. та Вознюком О.В. проведено державну реєстрацію прав. Вказані докази направити на адресу суду у строк до 22 квітня 2026 року.
22 квітня 2026 року Виконавчим комітетом Хустської міської ради Закарпатської області подано до суду витребувані докази. 
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2023 року центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) розглядалась скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - ДП «Ліси України») від 09.10.2023 року № 8125/2-2023, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.10.2023 року за № СК-4068-23 (далі – скарга). Зі змісту скарги, Колегією встановлено, що ДП «Ліси України» є користувачем земельних ділянок площею 14444,00 га, частина з вказаних земельних ділянок орієнтованою площею 9000,00 га (далі - земельні ділянкиІ) знаходиться в межах земельних ділянок з кадастровими номерами: 2122484800:05:002:0080, 2122482000:05:002:0006, 2122455100:02:001:0247, 2122455100:02:001:0263, 2122455100:02:001:0267, 2122455100:02:001:0270, 2122455100:02:001:0264, 2122455100:02:001:0275, 2122455100:02:001:0278, 2122455100:02:001:0252, 2122455100:02:001:0255, 2122455100:02:001:0274, 2122480800:02:002:0010, 2122480800:03:002:0002, 2122480800:03:002:0004, 2122455100:02:001:0251, 2122482800:03:003:0021, 2122480800:03:002:0003, 2122455100:02:001:0224, 2122455100:02:001:0272, 2122455100:02:001:1263, 2122481200:03:005:0004, 2122480800:03:002:0005, 2122482800:03:001:0024, 2122487900:02:003:0005, 2122482800:03:001:0017, 2122480800:03:001:0004, 2122455100:02:001:0221, 2122480800:03:001:0003, 2122480800:02:001:0025, 2122480800:05:001:0119, 2122455100:02:001:0245, 2122482800:04:001:0015, 2122487900:02:003:0008, 2122481200:03:001:0007, 2122482800:03:001:0023, 2122480800:03:002:0006, 2122487900:02:005:0006, 2122487900:03:003:0034, 2122487900:02:005:0003, 2122487900:02:003:0006, 2122480800:04:002:0004, 2122487900:02:005:0004, 2122487900:03:003:0043, 2122455100:02:001:0253, 2122484800:04:004:0001, 2122480800:04:002:0010, 2122487900:02:005:0007, 2122455100:02:001:0271, 2122480800:04:002:0009, 2122487900:02:005:0002, 2122487900:02:005:0005, 2122480600:02:011:0003, 2122480800:04:002:0008, 2122455100:02:001:0219, 2122455100:02:001:0282, 2122455100:02:001:0223, 2122480800:03:001:0002, 2122455100:02:001:0250, 2122455100:02:001:0280, 2122455100:02:001:0279, 2122455100:02:001:0222, 2122455100:02:001:0215, 2122455100:02:001:0254, 2122455100:02:001:0217, 2122455100:02:001:0216, 2122480600:02:011:0002, 2122481200:03:005:0003, 2122455100:02:001:0225, 2122485600:02:006:0011, 2122480600:02:001:0003, 2122480600:02:001:0005, 2122481200:03:004:0001, 2122480600:02:001:0004, 2122455100:02:001:0244, 2122481200:03:004:0002, 2122455100:02:001:0262, 2122455100:02:001:0218, 2122455100:02:001:0248, 2122481200:01:004:0011, 2122480600:02:001:0012, 2122455100:02:001:0268, 2122480600:02:001:0006, 2122455100:02:001:0220, 2122455100:02:001:0260, 2122483300:02:004:0006, 2122455100:02:001:0265, 2122480800:02:002:0009, 2122480800:04:002:0011, 2122480800:04:002:0006, 2122480800:04:002:0005, 2122483300:02:005:0012, 2122487900:02:003:0007, 2122483300:02:005:0014, 2122487400:01:005:0001, 2122483300:01:003:0001, 2122483300:02:004:0005, 2122484800:05:002:0081, 2122485600:02:006:0012, 2122480600:02:003:0001, 2122480600:01:006:2002, 2122480600:02:001:0014, 2122480600:02:001:0008, 2122455100:02:001:0261, 2122484800:04:003:0013, 2122480600:02:001:0015, 2122480600:02:001:0010, 2122480600:02:001:0011, 2122455100:02:001:0249, 2122480600:02:001:0013, 2122455100:02:001:0783, 2122481200:03:005:0005, 2122481200:03:005:0001, 2122455100:02:001:0277 
(далі - земельні ділянки1), право власності на які зареєстровано на підставі оскаржуваних рішень.
На підставі оскаржуваних рішень державними реєстраторами Лойф О.Г., Галай В.В., Вознюком О.В. зареєстровано право власності на земельні ділянки за Міжгірською селищною радою Закарпатської області.
В скарзі ДП «Ліси України» зазначили, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки земельні ділянки2 є державною власністю, перебувають у нього на праві постійного користування та не можуть бути передані у комунальну власність відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021 року (далі - Закон № 1423-IX) та пункту 24 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, оскільки використовуються державним підприємством.
Згідно із пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 (далі - Положення № 228), Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України. 
Згідно з підпунктом 83-10 пункту 4 Положення № 228, Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав. територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення.
Пунктом 10 Положення № 228 визначено, що Міністерство юстиції України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.
Правові засади та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).
Порядок та процедура розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав визначено статтею 37 Закону № 1952- IV та Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок №1128).
Частиною першою статті 37 Закону № 1952-IV встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. 
Частиною другою статті 37 Закону № 1952-IV встановлено, що Міністерство юстиції України розглядає: 1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав.
Згідно пункту 2 Порядку №1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом у межах компетенції, визначеної законом, зокрема на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора.
Згідно з пунктом 9 Порядку №1128 визначено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
З вищенаведеного слідує, що Колегією розглядається лише правильність здійснення реєстраційних дій державним реєстратором (нотаріусом) при їх вчиненні.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, перевіряє відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Також під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації прав, передбачає, зокрема, перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.
Відповідно до статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав, публічність державної реєстрації прав, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом, відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 1128, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Колегія встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав та у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства Юстиції України; чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України прийнято, вчинено на законних підставах; чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Так, Колегією встановлено, що Розпорядженням Закарпатської обласної військової адміністрації від 10.10.2022 року № 648 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», державному підприємству «Міжгірське лісове господарство» (далі - ДП «Міжгірське лісове господарство») надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення загальною орієнтовною площею 14444,00 га, що розташовані за межами населеного пункту на території Пилипецької та Міжгірської територіальних громад Хустського району Закарпатської області.
Також, відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 року № 848 «Про припинення ДП «Міжгірське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» ДП «Міжгірське лісове господарство» було реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Ліси України».
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 18.01.2023 року № 158 «Про затвердження передавального акта ДП «Міжгірське лісове господарство» затверджено передавальний акт про передачу майна, прав та обов`язків ДП «Міжгірське лісове господарство» до скаржника. 
Таким чином, до скаржника перейшло майно, права та обов`язки ДП «Міжгірське лісове господарство» щодо земельних ділянок2.
Разом з тим, з документів які були подані разом зі скаргою встановлено, що Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області відмовлено ДП «Міжгірське лісове господарство» (правонаступником якого є скаржник) у внесенні відомостей (змін до них) щодо земельних ділянок2 до Державного земельного кадастру, з підстав того, що земельні ділянки2 знаходяться в межах земельних ділянок1, які зареєстровані за Міжгірською селищною радою. Отже, земельні ділянки2, які перебувають у користуванні скаржника, частиною земельних ділянок1, які зареєстровані на підставі оскаржуваних рішень. 
Пунктом 24 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України та Законом № 1423-IX визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).
Крім того, відповідно до відомостей Державного реєстру прав Колегією було встановлено, що на підставі рішень від 24.08.2023 року за № 69010437, від 25.08.2023 року за № 69021405, 69029196, 69030194, 69030618, 69029444, 69030830, від 06.09.2023 року за № 69169541, 69169734, 69170630, 69170310, 69169388, 69168702, 69168347, 69170104, 69168919, 69168548, 69170947, 69170469, 69168113, 69172359, від 07.09.2023 року за № 69191596, 69194469, 69195102, 69194770, 69191090, 69192862, 69192258, 69191935, 69187386, 69194622, 69193130, 69193411, 69187584, 69186810, 69185726, 69186045, 69184327, 69186234, 69186620, 69186421, 69189097, 69188216, 69195501, 69184922, 69188694, 69195660. 69187022, 69195347, 69185890, 69195238, від 08.09.2023 року за № 69218459, 69214680, 69214378, 69214845, 69214553, 69215366, 69215944, 69215811, 69215008, 69215625. 69218013, 69218108, 69218208, 69217861, 69218359, 69217739, 69213885, 69214126. 69214238, від 11.09.2023 року за № 69231083, 69230680, 69229842, 69230929, 69231386. 69231217, 69228909, 69229406, 69228749, 69229157, 69226203, 69231598, 69226708, 69230479, 69232083, 69233554, 69233430, 69233290, 69233145, 69231744, від 14.09.2023 року за № 69293379, 69293276, 69293518, 69287068, 69285830,69287596, 69285442, 69285227, 69289845, 69286876, 69289676, 69288891, 69285671, 69290057, 69293179, 69289146, 69293051, 69290227, 69285977, від 15.09.2023 року за № 69314015, 69315513, 69315388, 69315019, від 19.09.2023 року за № 69352462 (далі - рішення1) державного реєстратора ОСОБА_2 зареєстровано право постійного користування земельними ділянками1 за КП «СКЛП «Ліси Міжгірщини» Міжгірської селищної ради.
А отже, оскільки земельні ділянки, які є частиною земельних ділянок2, знаходяться у користуванні скаржника, належать до державної власності та перебувають в постійному користуванні державного підприємства, оскаржувані рішення прийняті з порушенням Закону № 1952-IV та підлягають анулюванню. Крім того, рішення1, прийняті державним реєстратором Юрик Л.М., підлягають анулюванню як такі, що випливають з факту прийнятих з порушенням оскаржуваних рішень, оскільки також призвели до внесення недостовірної інформації до Державного реєстру прав.
Відповідно до частини шостої статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги на рішення, у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав).
Підпунктом «а» пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що підставою для визнання прийнятим з порушенням Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є, зокрема, встановлення Міністерством юстиції України, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 21, 4 частини першої статті 3 цього Закону. В такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну засаду державної реєстрації прав (з посиланням на відповідне положення цього Закону), з порушенням якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав, за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, відмови в державній реєстрації прав або зупинення державної реєстрації прав.
Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав визнається прийнятим з порушенням цього Закону та анулюється виключно у разі неможливості відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої статті 37 Закону № 1952- IV. Не можуть бути підставою для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора допущені ним формальні (несуттєві) помилки, які не впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Оскільки оскаржувані рішення, державних реєстраторів Вознюка О.В., Лойф О.Г., ОСОБА_3 та рішення1 державного реєстратора ОСОБА_4 прийняті з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV, а саме щодо гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, то допущені при їх прийнятті порушення не є формальною (несуттєвою) помилкою та впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей Державного реєстру прав, тому враховуючи, що відновлення порушеного права неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини сьомої статті 37 Закону, ці рішення підлягали анулюванню, а скарга - задоволенню частково.
З вищевказаного слідує, що Міністерство юстиції України наділене повноваженнями з розгляду скарг та скасування рішень державних реєстраторів, що були прийняті з порушенням Закону №1952-IV, таким чином, Колегією в межах повноважень було встановлено, що оскаржувані рішення, прийняті державними реєстраторами Вознюком О.В., Лойф О.Г., Галай В.В. та Юрик Л.І. не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації, оскільки прийняті з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, а відповідна державна реєстрація проведена з порушенням законодавства, на підставі цього прийнято наказ від 23.11.2023 року за № 4019/5 «Про задоволення скарги».

Щодо порядку розгляду скарги.
Згідно з частиною 3 статті 37 Закону №1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав.
Відповідно до частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо: 1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання; 2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні; 3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав; 4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено; 5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень; 6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду; 7) набрало законної сили судове рішення, яким оскаржуване рішення скасовано або оскаржувані дії, бездіяльність у сфері державної реєстрації прав визнані вчиненими з порушенням цього Закону та анульовані; 8) скаргу подано на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що прийняті, вчинені до 1 січня 2016 року.
Міністерство юстиції України, при розгляді матеріалів скарг, прийшло до висновку, що вони не підлягають залишенню без розгляду по суті, оскільки встановлено, що права скаржника ДП «Ліси України» порушено, а отже скаргу слід розглянути відповідно до вимог законодавства.
ДП «Ліси України» на підтвердження порушення їх прав надали відомості про земельні ділянки, розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 23.05.2016 року № 254 «Про передавання лісових ділянок для ведення лісового господарства, охорони лісів, використання та відтворення лісових ресурсів», наказ Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства від 23.05.2016 року № 37 «Про передавання лісових ділянок філії Міжгірське ЛАГ ДП «Закарпатське ОУЛАГ», витяг з проекту організації та розвитку лісового господарства державного підприємства «Верхньогірське лісове господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства, наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 21.10.2021 року № 675 «Про припинення державного підприємства «Верхньогірське лісове господарство» та затвердження складу комісії з припинення», розпорядження Закарпатської обласної військової адміністрації від 10.10.2022 року № 648 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 року № 848 «Про припинення Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення», наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 18.01.2023 року № 158 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Міжгірське лісове господарство», наказ ДП «Ліси України» від 18.01.20223 року № 325 «Про закріплення майна за філією «Міжгірське лісове господарство».
Отже, Колегією з розгляду скарги було встановлено, що оскаржувані рішення державних реєстратора Вознюка О.В., Лойф О.Г., Галай В.В., Юрик Л.І. прийняті з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV, а саме щодо гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Таким чином, Міністерством юстиції України розглянуто скаргу ДП «Ліси України» відповідно до вимог законодавства та в межах повноважень, у зв`язку з тим, що подання скарги спрямовано на захист своїх майнових прав і запобігання переходу майна до інших власників з суттєвими порушеннями норм законодавства про державну реєстрацію прав.

Щодо листа за №32-7-0.36.3-76/227-23 від 01.03.2023 року Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.
Під час розгляду скарг Колегія надає оцінку саме порядку державної реєстрації, документам, що слугували підставою для державної реєстрації прав, що містяться в Державному реєстрі прав.
Так, шляхом дослідження листа за №32-7-0.36.3-76/227-23 від 01.03.2023 року, встановлено, що лист адресований ТОВ «МОЯ ЗЕМЛЯ», а не державному реєстратору на його запит під час здійснення реєстраційних дій, а саме державної реєстрації земельних ділянок. Крім того, в листі зазначено про відсутність у архівів даних, що не може слугувати підтвердженням відсутності прав ДП «Ліси України» на зазначені земельні ділянки.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, перевіряє відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Також під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.
Отже, законодавством покладено на державних реєстраторів обов`язок здійснення перевірки відомостей у повному обсязі саме для уникнення проведення державної реєстрації прав без належних підстав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації прав, передбачає, зокрема, перевірку документів та/або відомостей Державний реєстр прав відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.
Відповідно до частини 4 статті 18 Закону № 1952-IV передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.
Згідно відомостей Державного реєстру прав встановлено, щодо державні реєстратори під час проведення державної реєстрації прав не подавали запити в Державний земельний кадастр для встановлення зареєстрованих речових прав щодо відповідних земельних ділянок до 1 січня 2013 року відповідно до вимог Закону № 1952-IV.
Також згідно відомостей Державного земельного кадастру цільове призначення земельних ділянок, які були предметом реєстраційних дій державних реєстраторів Лойф О.Г., Вознюка О.В., Галай В.В., та Юрик Л.І. «код згідно КВЦПЗ - 09.01» для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг.
Крім того, відомості з Державного земельного кадастру, сформовані під час державної реєстрації, не містили інформації до 2013 року.
А отже, вказані відомості мали бути запитані, шляхом надсилання запитів до Державного земельного кадастру, що зроблено під час державної реєстрації прав на земельні ділянки не було.
Пунктом 24 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України та Законом № 1423-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).
Таким чином, Колегією було встановлено, що оскаржувані рішення, державних реєстраторів Вознюка О.В., Лойф О.Г., Галай В.В. та рішення1 державного реєстратора ОСОБА_4 прийняті з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV, а саме щодо гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, то допущені при їх прийнятті порушення не є формальною (несуттєвою) помилкою та впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей Державного реєстру прав.

Щодо припису статті 37 Закону № 1952-IV.
Відповідно до частини першої, другої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
16 листопада 2022 року на пленарному засіданні Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив Рішення у справі за конституційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Одестеплокомуненерго» щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідним Рішенням № 9-р(II)/2022 КСУ оспорюваний припис Закону визнав таким, що не відповідає Конституції України.
Конституційний Суд України в рішенні № 9-р(II)/2022 зазначив, що оспорюваний припис статті 37 Закону № 1952-IV, в редакції чинній до 16 травня 2023 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення непорушності майнових прав» від 03.05.2023 року № 3103-ІХ (далі - Закон № 3103-ІХ) було внесено зміни, зокрема до Закону № 1952-IV - пункт 1 частини сьомої викладено в такій редакції: « 1) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України».
Також, спірні у даній справі правовідносини між сторонами виникли після набрання чинності Закону № 3103-ІХ. Рішення Конституційного Суду України від 16.11.2022 року №9-р(11)/2022 у справі №3-270/2019(6302/19) на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки враховуючи Закон № 3103-IX оскаржувані рішення «визнано прийнятими з порушенням Закону № 1952-IV та анульовано рішення державного реєстратора» не суперечать Конституції України та ґрунтуються на чинному законодавстві.
А отже, Міністерство юстиції України здійснювало розгляд скарги відповідно до вимог статті 37 Закону № 1952-IV в редакції Закону № 3103-IX, а не в редакції, яка була чинна до 16 травня 2023 року, яку визнано неконституційною, а тому наказ № 4019/5 прийнятий відповідно до норм чинного законодавства та не суперечить їм.
Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність прийнятого Міністерством юстиції України наказу з порушенням чинного законодавства (на момент виникнення спірних правовідносин).
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив на позов, і довів правомірності винесення оскаржуваного наказу № 4019/5 від 23.11.2023 року «Про задоволення скарги».
З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (вул. Шевченка, буд. 77, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000, код ЄДРПОУ 04350910) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 00015622), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області ОСОБА_1 (вул. Мукачівська, буд. 6, м. Берегове, Закарпатська область, 90202, РНОКПП НОМЕР_1 ), Державний реєстратор Колочавської сільської ради Закарпатської області Галай Віталія Василівна (с. Сойми, буд. 256, Хустський район, Закарпатська область, 90033, РНОКПП НОМЕР_2 ), Державний реєстратор Міжгірської селищної ради Юрик Лілія Михайлівна (вул. Шевченка, буд. 77, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000), Державний реєстратор Берегівської РДА Закарпатської області Лойф Олена Григоріївна (вул. Мукачівська, буд. 6, м. Берегове, Берегівський район, Закарпатська область, 90202), Комунальне підприємство “Спеціалізоване комунальне лісогосподарське підприємство “Ліси Міжгірщини” Міжгірської селищної ради (вул. Шевченка, буд. 97, смт. Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000, код ЄДРПОУ 45263389), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” (вул. Шота Руставелі, буд. 9А, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 44768034) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Д.В. Іванчулинець