Справа № 674/1143/26
Провадження № 3/674/356/26

ПОСТАНОВА
іменем України 
23 липня 2026 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Сосна О.М., розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 302500, 22.05.2026 о 13 год 33 хв Хмельницька обл., К-Подільський р-н., м. Дунаївці по вул. Лютеранській 24 водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 здійснював господарську діяльність з надання послуг перевезення пасажирів в режимі таксі, без ліцензії на право провадження даного виду господарської діяльності та без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, чим порушив ч. 1 та абз. 2 ч. 8 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 (КУпАП). 
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. В своєму письмовому поясненні зазначив, що вказаний протокол безпідставний та незаконний. Зокрема, вказав на відсутність систематичності вказаної у протоколі діяльності, те, що він безкоштовно підвіз свого товариша, жодних коштів від нього не отримував. Матеріали не містять жодного доказу наявності прибутку чи платності поїздки, а єдиним доказом є сам протокол. 
При вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначається про наступне. 
Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, використання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою.
Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується наявністю умислу правопорушника, спрямованого на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.
Згідно п.п. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами
Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» № 3 від 25.04.2003, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази як систематичного здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів, так і отримання доходу (коштів). 
Відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Управлінням патрульної поліції в Хмельницькій області до суду надані матеріали про дане адміністративне правопорушення, які містять лише сам вище наведений протокол та відеозапис з нагрудної камери поліцейського. 
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, є лише початковим правовим висновком дій особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні відповідного правопорушення.
З наданого відеозапису не вбачається ні факту отримання коштів ОСОБА_1 від пасажира, ні тим більше систематичності відповідної діяльності і отримання коштів. На вказаному відео зафіксовано лише факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у вказаних вище місці та часу, перебування ще однієї особи на пасажирському сидінні, яка не підтверджувала надання коштів, твердження про правопорушення з боку поліцейських та складання протоколу. 
Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які би підтверджували наявність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, до суду не надано.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п.2 ст.6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії" від 06.12.1988).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах про адміністративне правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, тому провадження у справі слід закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя О.М.Сосна