Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 571/725/26
Провадження № 33/4815/780/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
 
з участю: секретаря судового засідання – Міщук Л.А.,
 
захисника – Мороз Л.С., 

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мороз Л.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2026 року, – 

 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2026 року о 21 год. 44 хв. в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області по вул. Ігоря Кушніра, 4, водій ОСОБА_1 керував скутером марки Honda Topic без реєстраційного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 та проведення такого огляду в медичному закладу відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Мороз Л.С. просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що суд не дотримався вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 278, 280 КУпАП, не надав належної оцінки доказам і доводам сторони захисту, а висновок про винуватість особи не відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Доводить, що працівники поліції допустили істотні порушення процедури оформлення адміністративних матеріалів, оскільки не представилися, не роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП, не забезпечили належного інформування про наслідки відмови від огляду, а також склали протокол із суттєвими недоліками, які ставлять під сумнів його допустимість як доказу. Матеріали справи не підтверджують наявності законних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, а відеозапис не фіксує об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння. При цьому відмова від проходження огляду не була однозначною, оскільки водій висловлював намір пройти огляд, однак працівники поліції не забезпечили його проведення.
Заслухавши доводи захисника Мороз Л.С. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 631320 від 03 квітня 2026 року (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки (а.с. 5); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 до медичного закладу не доставлявся (а.с. 6); відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінняна місці зупинки (файл 0008, час 07:47) та його відмову від проходження вказаного огляду в медичному закладі (файл 0008, час 08:10), а також визнання факту вживання алкогольних напоїв (файл 0008, час 02:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Твердження апелянта про недотримання судом вимог ст.ст. 245, 247, 251, 252, 278, 280 КУпАП та недоведеність вини особи «поза розумним сумнівом» не знайшли свого підтвердження, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Посилання сторони захисту на порушення працівниками поліції процедури оформлення адміністративних матеріалів також є необґрунтованими. Самі по собі твердження про те, що працівники поліції не представилися, не роз`яснили права чи наслідки відмови від проходження огляду, не підтверджуються матеріалами справи та не свідчать про недопустимість складеного протоколу.
Безпідставними є і доводи про відсутність законних підстав для проведення огляду та про те, що відеозапис не фіксує ознак сп`яніння. Матеріалами справи підтверджується, що працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку (файл 0008, час 07:20).
Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про відсутність однозначної відмови від проходження огляду. Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, останні неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі, однак він від проходження такого огляду відмовився. За таких обставин поведінка ОСОБА_1 свідчить про чітку та усвідомлену відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку. 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:
Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Мороз Л.С. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович