Єдиний унікальний номер 728/1058/26 
Номер провадження 2/728/661/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

розглянувши у місті Бахмачі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ 35625014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 18.05.2026 № 728/1058/26 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ (далі також – Позивач, ТОВ “ФК “ЄАПБ”), представництво інтересів якого здійснює Макарова Людмила Володимирівна, до ОСОБА_1 (далі також – Відповідач), за змістом якої Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за договором від 01.04.2025 № 6029400 у загальному розмірі 27 000,00 грн, а також вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 2 662,40 грн судового збору.
2. Згадані вище матеріали, які Позивачем було подано з використанням системи “Електронний Суд”, 06.05.2026 надійшли до Суду.
3. Після відкриття провадження у цій справі, протягом встановленого ухвалою Суду від 18.05.2026 № 728/1058/26 строку для подання клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, від жодної із них таке клопотання не надійшло.
4. Відповідно до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
5. Окрім того, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку непроведенням судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Позиції учасників справи.
6. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що 01.04.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “МІЛОАН”(далі також – Первісний кредитор, Клієнт або ТОВ “МІЛОАН”) та Відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 6029400 (далі також – Кредитний договір), відповідно до умов якого Первісний кредитор надав Відповідачу грошові кошти у сумі 10 000,00 грн, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за його користуванням в порядку та строки, визначені Кредитним договором.
7. Відповідно до пункту 7.1 цього договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
8. ТОВ “МІЛОАН” умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши у розпорядження Відповідача кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн.
9. У свою чергу Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість у сукупному розмірі 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 14 000,00 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 3 000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
10. Також Позивачем зазначено, що 18.09.2025 Первісний кредитор та Позивач уклали Договір відступлення прав вимоги від 18.09.2025 № 18092025, за змістом якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Позивача, з урахуванням витягу з Реєстру боржників, на загальну суму 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 14 000,00 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 3 000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
11. У відповідності до зазначеного вище заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн –сума заборгованості за основним зобов`язанням, 14 000,00 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговуваннзя кредиту, 3 000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
12. Як на правову підставу своїх вимог Позивач посилався на статті 536, 610, 629, 625, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України), а також на положення Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги” та Закону України “Про електронну комерцію”.
13. Окрім того, Позивач просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме – судовий збір у ромірі 2 662,40 грн.
14. Відповідач заявлені позовні вимоги не визнала у повному обсязі та 22.05.2026 через модульну систему ЄСІТС “Електронний суд” подала відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що з Позивачем не доведено належним чином факт укладення кредитного договору саме Відповідачем Позивач посилається на укладення договору в електронній формі, однак не надав належних та допустимих доказів того, що саме вона здійснювала підписання договору одноразовим ідентифікатором. У матеріалах справи відсутні: підтвердження належності їй номера телефону; технічні дані про надсилання та отримання одноразового ідентифікатора; журнали авторизації; підтвердження належної ідентифікації особи, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
15. Також наголошувала, що комісія у розмірі 14 000 грн є необґрунтованою та явно неспівмірною сумі наданого кредиту і фактично є прихованою формою процентів. Така комісія: суперечить принципам розумності та справедливості; значно перевищує суму основного боргу; не підтверджує надання будь-якої окремої послуги Відповідачу.
16. Щодо вимог про стягнення неустойки вказувала, що позичальник звільняється від сплати неустойки на період дії воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 і який діє безперервно на момент розгляду справи.
17. Окрім того, на її переконання, Позивач не довів належного повідомлення її про відступлення права вимоги Первісним кредитором, оскільки у матеріалах справи відсутні: підтвердження вручення повідомлення; докази отримання листа; підтвердження ознайомлення відповідача зі зміною кредитора.
18. На останок просила врахувати її скрутне матеріальне становище, а також той факт, що остання є матір`ю трьох дітей і стягнення з неї надмірних комісій та штрафних санкцій істотно погіршить матеріальне становище її сім`ї.
19. Як на правову підставу своїх заперечень Відповідач посилалася на положення статей 3, 13, 509, 551 та пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
20. Представником Позивача 26.05.2026 через модульну систему ЄСІТС “Електронний суд” до Суду направлено відповідь на відзив, згідно з яким вказано, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Первісного кредитора, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені у заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі – “електронний підпис одноразовим ідентифікатором”). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта.
21. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України “Про електронну комерцію” прирівнюється до письмової форми, що спростовує необґрунтоване твердження Позивача стосовно неукладення кредитного договору.
22. Відмічає, що в Україні відсутні обов`язкові вимоги щодо прив`язки номера телефону до паспортних даних особи яка його придбала, отже одна особа може володіти декількома сім-картами (номерами телефону) користуватися послугами зв`язку, та припинити дію номера в будь - який час, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” не має доступу до інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора, через яку було здійснено ідентифікацію та верифікацію Відповідача.
23. При цьому Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються споживачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, Позивачем доведено факт укладання вищевказаних договорів Відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. 
24. Наголошував, що положеннями Закону України “Про захист прав споживачів” передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте Відповідач таким правом не скористалася.
25. Відповідач 26.05.2026 від через модульну систему ЄСІТС “Електронний суд” направила заперечення на відповідь на відзив, які зводяться до того, що Позивач не спростував її доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не довів факту перерахування Первісним кредитором грошових коштів на виконання умов кредитного договору.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
26. Між ТОВ “МІЛОАН” та Відповідачем 01.04.2025 укладено Договір про споживчий кредит № 6029400 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 13-19).
27. Згідно з умовами Кредитного договору ТОВ “МІЛОАН” зобов`язалося надати Відповідачеві споживчий кредит у розмірі 10 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 345 днів, остаточний термін повернення кредиту 12.03.2026, із яких пільговий період – 15 днів, далі кожні 15 днів згідно з Графіком платежів, процентна ставка протягом першого розрахункового періоду та решти строку кредитування – 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом, процентна ставка протягом решти строку кредитування – 0.0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, комісія за надання кредиту 2 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 25,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, комісія за обслуговування кредиту нараховується за ставкою 14,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), розрахунок яких міститься у додатку № 1 до Кредитного договору, у Заяві на отримання кредиту від 01.04.2025 № 6029400 (додатку № 2 до Кредитного договору), а також у Анкеті-заяві на кредит від 01.04.2025 № 6029400, Паспорті споживчого кредиту № 6029400 від 01.04.2025 (а.с. 19, 20, 23,24,24 зворот).
28. У відповідності до платіжного доручення від 01.04.2025 № 150832683, на виконання умов Кредитного договору від 01.04.2025 № 6029400, ТОВ “ФК “КОНТРАКТОВИЙ ДІМ” здійснило перерахування грошових коштів у сумі 10 000,00 грн на кредитну картку ОСОБА_1 VISA DEBIT CLASSIC № НОМЕР_2 , що додатково підтверджується відомостями АТ КБ “ПРИВАТБАНК”, які було витребувано Судом за клопотанням Позивача (а.с. 25, 60).
29. У подальшому 18.09.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 18092025, відповідно до умов якого Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до низки осіб, які є боржниками ТОВ “МІЛОАН”, в тому числі, і до Відповідача за кредитним договором від 01.04.2025 № 6029400 (а.с. 27 - 31).
30. Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу від 18.09.2025 № 18092025 вказано, що ТОВ “ФК “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” набуло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 14 000,00 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 3 000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а.с. 33).
31. Відповідно до копії платіжної інструкції від 19.09.2025 № 114 Позивачем здійснено оплату через АТ “ПУМБ” узгодженого розміру фінансування за договору факторингу від 18.08.2025 № 18092025 в розмірі 4 631 673,16 грн (а.с. 34).
32. Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи підтверджується, що ТОВ “ФК “ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (а.с. 42).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
33. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
34. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
35. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
36. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими Суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
37. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
38. Суд враховує, що у кредитних спорах відбувається розподіл тягаря доказування:
(а) позивач повинен довести наявність договору кредиту, його умови, порушення цих умов відповідачем, розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками тощо;
(б) відповідач доводить обставини, якими він заперечує вимоги позивача (неукладення або недійсність договору кредиту, укладення його на інших умовах, факт погашення заборгованості повністю або частково, неправильність її розрахунку позивачем тощо).
39. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” (balance of probabilities) або “перевага доказів” (preponderance of the evidence); “наявність чітких та переконливих доказів” (clear and convincing evidence) і “поза розумним сумнівом” (beyond reasonable doubt).
40. Європейський суд з прав людини (далі також – ЄСПЛ) у рішенні “Джей.Кей. та інші проти Швеції” (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт “балансу ймовірностей” притаманний саме цивільним справам.
Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі “Бендерський проти України” (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.
41. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що за правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
42. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
43. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
44. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
45. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
46. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
47. Суд враховує, що відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
48. Також у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
49. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
50. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
51. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” від 03.09.2015 № 675-VІІІ (далі також – Закон № 675).
52. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 675 електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону № 675).
53. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675 електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675 у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
54. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
55. Стаття 12 Закону № 675 визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону №675, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
56. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 13 Закону № 675 розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України “Про платіжні послуги”, “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
57. Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 675 продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.
58. У силу положень частини другої статті 41, статті 49 Закону № 675 передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
59. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд відмічає, що при оформленні кредиту заява на його отримання підписується повнолітньою, дієздатною особою, тобто здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатною своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
60. У матеріалах цієї справи міститься паперова копія договору про споживчий кредит від 01.04.2025 № 6029400, який підписаний зі сторони Відповідача одноразовим ідентифікатором 254436 (перша сторінка індивідуальної частини) та, серед іншого, містить відомості про дату її народження, реквізити паспорту громадянина України у формі ID-картки та реєстраційного номеру облікової картки платника податків та номер банківської карти, якою користувалася Відповідач.
61. У цьому контексті Суд додатково зазначає, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких Суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для її вирішення.
62. При цьому подання електронного доказу в паперовій копії саме собою не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу у випадку, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (див.: постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21).
63. Додатково Суд враховує, що частиною четвертою статті 14 Закону України “Про електронну комерцію” передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
64. Згідно з положеннями статті 1 Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги” електронна ідентифікація – це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи – це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
65. Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України “Про інформацію” та спеціальний Закон України “Про захист персональних даних” від 01.06.2010 № 2297-VI (далі також – Закон № 2297-VI).
66. Згідно зі статтею 2 Закону № 2297-VI персональні дані – це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних – фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних – будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
67. Частиною п`ятою статті 6 Закону № 2297-VI передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
68. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону № 2297-VI не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
69. У частині першій статті 11 Закону № 2297-VI встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
70. З урахуванням викладеного вище, Суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ “MIЛОАН” та Відповідачем кредитного договору від 01.04.2025 №6029400, констатує факт належного виконання його умов зі сторони кредитора щодо надання суми позики і наявність прострочення виконання зі сторони боржника, у зв`зязку з чим відхиляє доводи Відповідача про неукладення спірного договору.
71. Щодо інших заявлених до стягнення нарахувань, то Суд відмічає, що у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 вказано на те, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
72. У вказаному контексті Суд наголошує, що згідно зі статтями 11, 18 Закону України “Про захист прав споживачів” від 12.05.1991 № 1023-ХІІ вказаний Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VІІІ і продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
73. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
74. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
75. Однак, враховуючи, що Відповідач, будучи належним чином поінформованою про загальну вартість кредитного ресурсу у 33 300,00 грн, все одно підписала кредитний договір та отримала кошти, тобто погодилася з умовами кредитування, то відсутні підстави вважати, що Первісний кредитор діяв у спірних цивільних правовідносинах з порушенням загальних вимог розумності і справедливості.
76. При цьому Суд погоджується з доводами Відповідача, що з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
77. Згідно з Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 воєнний стан, який триває і на час розгляду цієї справи.
78. Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), а тлумачення зазначеного пункту свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
- у періоді існування особливих правових наслідків. І таким періодом в Україні є дія воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після припинення або скасування такого стану;
- у договорах, на які поширюються вказані специфічні правові наслідки. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
- і безпосередньо у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), які полягають у звільненні від відповідальності за таке прострочення.
79. Враховуючи, що кредитний договір від 01.04.2025 №6029400 укладено під час дії воєнного стану, до правовідносин, що виникли у наслідок його укладення в повній мірі застосовуються положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосовно звільнення від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені).
80. Оцінюючи подальший перехід права вимоги Суд наголошує на такому.
81. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
82. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
83. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
84. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
85. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
86. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
87. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 “Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231”, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
88. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
89. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
90. Також у пункті 132 постанови від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.
91. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
92. Оцінюючи обсяг переданих прав, Суд додатково враховує загальновизнаний принцип приватного права – nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet, який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
93. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд наголошує, що Позивачем надано докази отримання права вимоги до Відповідача за Кредитним договором, а саме – витяг з Реєстру боржників до договору факторингу 18.09.2025 № 180925 та докази оплати за таким договором.
94. Однак, на переконання Суду, право вимоги неустойки (пені) за Кредитним договором у розмірі 3 000,00 грн не могло бути переданим Первісним кредитором Позивачу, оскільки відповідне зобов`язання Відповідача зі сплати неустойки (пені) за Кредитним договором вважається припиненим на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
95. Підсумовуючи зазначене, з урахуванням досліджених доказів і їх правової оцінки на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності як кожного окремо, так і у сукупному взаємозв`язку, Суд констатує, що до Позивача перейшло право вимоги на суму 24 000,00 грн, яке складається з 10 000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням по кредитному договору та 14 000,00 грн – заборгованості за комісією за надання та обслуговування кредиту, і таке право є порушеним та підлягає судовому захисту шляхом стягнення вказаного розміру грошових коштів з Відповідача.

V. Розподіл судових витрат.
96. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
97. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
98. При цьому Суд враховує, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
99. Так, згідно з частиною першою статті 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VІ (далі також – Закон № 3674-VІ) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
100. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VІ за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
101. Відповідно до статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2026 дорівнював 3 328,00 грн.
102. Згідно з платіжною інструкцією АТ “СЕНС БАНК” від 10.04.2026 № 153957 Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що є мінімальним розміром судового збору з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, застосованого на підставі частини третьої статті 4 Закону України “Про судовий збір” (а.с. 32).
103. Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем на користь Позивача частково, у відповідній пропорції до задоволеної частки позовних вимог, а саме – 2 366,34 грн (дві тисячі триста шістдесят шість гривень 34 коп.).
104. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд, –
У Х В А Л И В:
1. Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.04.2025 № 6029400 – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 000,00 грн (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.), яка складається з 10 000,00 грн (десяти тисяч гривень 00 коп.) заборгованості за основним зобов`язанням та 14 000,00 грн (чотирнадцяти тисяч гривень 00 коп.) несплачених комісій.
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ” (вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ 35625014) 2 366,34 грн (дві тисячі триста шістдесят шість гривень 34 коп.) в якості відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ”, адреса місцезнаходження: вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Київська область, індекс 07400, код ЄДРПОУ 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Є.М. Сороколіт