ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 300/1265/26 пров. № А/857/37639/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача Калмикової Ю.О.,
суддів Довгої О.І., Затолочного В.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі №300/1265/26 (головуючий І інстанції Кафарський В.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач), в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо внесення до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості до Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку з 05.10.2022 згідно з інформацією, яка міститься у тимчасовому посвідченні від 06.10.2022 №5732.
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що в січні 2026 року у своєму електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного та резервіста (Резерв+), виявив, що у Реєстрі мітиться інформація про його перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . При цьому, позивач згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 з 05.10.2022 виключений з військового обліку військовозобов`язаних за п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як засуджений. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів щодо нього задля коректного відображення в особистому кабінеті застосунку «Резерв+» персональних даних про виключення позивача з військового обліку. Однак, відповідач відмовив у задоволенні заяви та надав відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 було автоматично взято системою АГГС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно Постанови Кабінету Міністрів України №932 від 16.08.2024 Також вказано, шо згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, особи, засуджені за тяжкі та особливо тяжкі злочини, підлягають взяттю на військовий облік та мобілізації, оскільки скасоване автоматичне виключення з обліку за такою підставою.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 з 05.10.2022 виключений з військового обліку військовозобов`язаних за п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як засуджений, тому повторне його взяття на військовий облік є протиправним. 
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Згідно вироку суду від 29.10.1997 по справі №К-2-61 ОСОБА_1 був засуджений Івано-Франківським обласним судом за ч. 4 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції від 28.12.1960) до 8 років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії суворого покарання (а.с. 15-22). 
Ухвалою Верховного суду України від 15.01.1998 вирок Івано-Франківського обласного суду від 29.10.1997 було змінено, а саме на підставі ст.42 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 117, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118. ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції від 28.12.1960), ОСОБА_1 визначено 8 років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії посиленого режиму (а.с. 23-26).
Відповідно до Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 , ОСОБА_1 19.11.1998 був зарахований у запас та 05.10.2022 – виключений з військового обліку згідно підпункту 6 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину (а.с. 9-10).
З огляду на те, що позивач з 05.10.2022 був виключений з військового обліку, як такий, шо засуджений до позбавлення волі, а чинне законодавство України не передбачає поновлення на військовому обліку виключених, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій, серед іншого, просив оновити дані щодо «невійськовозобов`язаного», ОСОБА_1 та внести відповідні зміни до електронного кабінету призовників (Резерв+) про виключення інформації про перебування його на військовому обліку (а.с.7).
Відповідач листом від 24.02.2026 №3343 відмовив у задоволенні заяви позивача та надав відповідь, відповідно до якої зазначив, що ОСОБА_1 було автоматично взято системою АГГС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно Постанови Кабінету Міністрів України №932 від 16.08.2024. Також повідомлено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, особи, засуджені за тяжкі та особливо тяжкі злочини, підлягають взяттю на військовий облік та мобілізації, оскільки скасоване автоматичне виключення з обліку за такою підставою (а.с. 8).
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з цим позовом для захисту своїх прав.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти.
Відповідно до ст. 37 Закону взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України:
які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;
призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону;
які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;
військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;
які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;
зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;
які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;
які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;
які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;
які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;
які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань;
призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу;
жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;
які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.
Таким чином, відповідно до Конституції України та Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачений всеосяжний військовий облік всіх чоловіків від 16 до 60 років, а також деяких категорій жінок, за виключенням тих, хто підлягає виключенню з військового обліку.
Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, статтю 37 Закону України № 2232-ХІІ викладено в новій редакції.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Редакція статті 37 Закону України № 2232-ХІІ, яка є чинною з 18.05.2024, вже не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку військовозобов`язаних як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Позивач є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , 1976 року народження, старше 25 років, не досяг граничного віку перебування в запасі, щодо нього відсутній висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, а тому він підлягає військовому обліку як військовозобов`язаний і у відповідача були всі підстави для взяття його на облік.
Щодо аргументів позивача про те, що в минулому він був виключений з військового обліку з підстав, передбачених п. 6 ч .6 ст. 37 Закону, як особа, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, то суд звертає увагу, що в теперішній час така підстава зняття з військового обліку в діючий редакції Закону відсутня.
Виключення з військового обліку - це віднесення законодавцем особи до певної категорії, яка на думку законодавця в цей час не підлягає призову на військову службу. Але це виключення дії саме на час дії відповідного Закону.
За таких обставин, у відповідача є всі підстави для взяття на військовий облік осіб, які раніше були виключені з військового обліку, оскільки на теперішній час скасовані законодавчі підстави для їх виключення з обліку.
Крім того, відповідно до п. 17 Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №932 від 16.08.2024, стосовно громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років ДМС одноразово формує перелік відомостей, зазначених у підпунктах 1 - 11 пункту 5 цього Порядку, та передає їх Міноборони для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в установленому законодавством порядку з використанням засобів захисту інформації, що мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері захисту інформації, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних.
Подальше внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які на такому обліку не перебувають, здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного демографічного реєстру, відомчої інформаційної системи ДМС, інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з використанням засобів системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів Трембіта.
На підставі відомостей, отриманих Міноборони відповідно до абзацу першого і другого цього пункту, здійснюється автоматичне взяття зазначених осіб на військовий облік.
Взяття на військовий облік громадян України, зазначених в абзаці першому і другому цього пункту, здійснюється за зареєстрованим/задекларованим їх місцем проживання, а у разі, коли місце проживання не зареєстровано/не задекларовано, - територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил.
Взяття на військовий облік зазначених осіб проводиться без направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, законодавство не лише передбачає повноваження відповідача по взяттю на військовий облік позивача, але і передбачає здійснення цього в автоматичному режимі без особистої участі особи та проходження ним медичного огляду.
За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача внести відомості до Єдиного державного реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі № 300/1265/26 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя-доповідач | | Ю. О. Калмикова
судді | | О. І. Довга
| | В. С. Затолочний