Справа № 404/4029/24
Номер провадження 2/383/610/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Бондаренко В.В.,
при секретарі судового засідання - Ляховецької В.І.,
представника позивача - адвоката Муравської О.М. (в режимі відеоконференцзв`язку),
представника відповідача - адвоката Головій Т.Ю. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі – ТОВ «МАНІФОЮ») та ОСОБА_1 укладено договір позики №2116193, що підписаний в електронній формі відповідачем, за умовами якого позикодавець надав позичальнику позику в сумі 9950 грн. на строк до 03.05.2021 року (20 днів), а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
У подальшому, на підставі укладених між сторонами додаткових угод до договору позики строк позики продовжився до 05.07.2021 року.
13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу №13/10-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №2116193 від 13.04.2021 року.
ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі і за вказаним договором позики.
Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача.
Відповідач умови договору не виконує, грошові кошти не повертає та проценти за користування коштами не сплачує. За таких підстав у відповідача станом на 08.04.2024 року виникла заборгованість у розмірі 166284 грн. 65 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 156334 грн. 65 коп. – заборгованість за процентами.
Однак позивач зазначає, що враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 50702 грн. 00 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 40752 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.72-73, Том 1).
Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.06.2024 року позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №2116193 від 13.04.2021 року у розмірі 50702 (п`ятдесят тисяч сімсот дві) грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9950 грн. 00 коп., заборгованість за процентами – 40752 грн. 00 коп, а також судовий збір в сумі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) 00 коп.та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. (а.с.92-99, Том 1).
Ухвалою Бобинецького районного суду Кіровоградської області від 27.04.2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.09.2024 року по справі №404/4029/24 задоволено. Заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.09.2024 року по справі №404/4029/24 скасовано (а.с.158-161, Том 1).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.05.2026 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.209-210, Том 1).
Ухвалою бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.05.2026 року поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів, клопотання про витребування письмових доказів задоволено (а.с.214-216, Том 1).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.07.2026 року поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів, клопотання про витребування письмових доказів задоволено (а.с.244-245, Том 1).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2026 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.15-16, Том 2).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.09.2026 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.21-22, Том 2).
Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», авокат Муравська О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Також представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що факт укладення договору позики № 2116193 від 13.04.2021 підтверджується наявними у справі додатковими угодами № 1 від 06.05.2021 та № 2 від 05.06.2021, підписаними відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Факт отримання відповідачем коштів, на думку позивача, підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування 13.04.2021 на картку відповідача 9950 грн. Позивач також вказує на правомірність нарахування процентів з огляду на продовження строку користування позикою додатковими угодами до 05.07.2021, а перехід права вимоги до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підтверджується договором про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, актом приймання-передачі та Реєстром боржників. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу (а.с.193-201, Том 1).
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник відповідача – адвокат Головій Т.Ю. у судовому засіданні зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та заперечує проти його задоволення. 
Крім того, від представника відповідачки, адвоката Лабовкіна О.О., до суду надійшов відзив, у якому зазначено, що ОСОБА_1 договір позики № 2116193 від 13.04.2021, анкету-заяву чи будь-які інші документи з ТОВ «МАНІФОЮ» не підписувала, у тому числі з використанням одноразового ідентифікатора, а тому заперечує факт укладення договору та виникнення договірних правовідносин. Представник відповідачки також зазначає, що позивачем не надано належних доказів отримання відповідачкою кредитних коштів, оскільки наданий лист ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» не є розрахунковим чи первинним документом. Крім того, вказує на необґрунтованість розрахунку заборгованості, відсутність належних підстав для нарахування процентів після закінчення строку користування позикою, а також неможливість перевірити розрахунок через відсутність методики та вихідних даних. Також представник відповідачки заперечує факт переходу до позивача права вимоги, посилаючись на ненадання належних доказів передачі первинних документів та фактичного переходу права вимоги. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн представник відповідачки зазначає про їх неспівмірність зі складністю справи, обсягом наданих послуг та характером позовних вимог, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити та покласти судові витрати на позивача (а.с.180-186, Том 1).
Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.04.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1  укладено договір позики №2116193, відповідно до умов якого, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (п.2.1. кредитного договору) (а.с.6-9, Том 1). 
Також, вказаним договором визначено, що позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України – гривні (п.2.2); тип позики – короткострокова (п.2.3.1); мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.2.3.2); сума позики 9950 грн. 00 коп. (п.2.3.3); строк позики до 03.05.2021 року (20 днів) (п.2.3.4).
Пунктами 2.4., 2.4.1., 2.4.2., 2.4.4. договору позики визначено, що проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,99500% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. 
Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (п.2.5).
Відповідно до п. 3.1.1 договору позики, проценти нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня її надання до дня повного погашення заборгованості включно. 
Відповідно до п.3.1.2 договору позики у межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору.
Вказаним договором передбачена можливість продовження строку його дії шляхом укладення додаткових угод (п.3.6) та відступлення права вимоги (п.4.2.2).

Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор w85482, що підтверджується кредитним договором.
Додатком №1 до договору позики, підписаного електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором) визначено розрахунок орієнтовної загальної вартості позики та графік нарахувань за позикою (а.с.9 зворот – 10, Том 1).
До договору позики додані підписані електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором) паспорт позики з зазначенням всіх істотних умов договору з додатком №1- графік нарахувань за позикою (а.с.13 зворот - 15, Том 1).
Згідно з додатковою угодою № 1 від 06.05.2021 року до договору позики, яка підписана електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), сторони погодили строк позики до 05.06.2021 року (а.с.10 зворот - 11).
Згідно з Додатковою угодою №2 від 05.06.2021 року до договору позики, яка підписана електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів до 05.07.2021 року; залишок заборгованості за сумою позики становить 9950 грн. 00 коп.; середньоденний розмір за користування позикою, базовий 1,99000% (а.с.11 зворот - 12, Том 1).
Додатком №1 до додаткової угоди №2 визначено графік обов`язкових платежів за додатковою угодою (а.с.12 зворот - а.с.13, Том 1).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «МАНІФОЮ» позивачем надано розрахунок заборгованості за договору позики №2116193 від 13.04.2021 року, згідно з яким заборгованість станом на 13.10.2021 року становить 30765 грн. 65 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. – заборгованість за сумою позики, 20815 грн. 65 коп. – заборгованість за процентами (а.с.17 зворот – 18, Том 1).
13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (а.с.21-23, Том 1).
Відповідно до п.1.3. договору факторингу всі права клієнта за договорами позики, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за договами позики, строк платежу за якими настав, а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 13.10.2021 року до договору факторингу №13/10-2021 від 13.10.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №2116193 від 13.04.2021 року в загальній сумі 30765 грн. 65 коп. (а.с.24-26, Том 1).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Вердикт Капітал» позивачем надано розрахунок заборгованості за договором позики №2116193, згідно з яким заборгованість за позикою станом на 10.01.2023 року становить 166284 грн. 65 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. - заборгованість за сумою позики, 20815 грн. 65 коп. - заборгованість за процентами на дату відступлення права, 135519 грн. 00 коп. - нараховані відсотки (а.с.19, Том 1).
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників (а.с.27-32, Том 1). За цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первінсий кредитор відступає шляхом продажу новом кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договом, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших, до яких перейшли обовязки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договоом позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (п.2.1. договору факторингу).
Відповідно до зміни в реєстрі боржників від 29.12.2023 року до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року та відповідного витягу, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2116193 в розмірі 166284 грн. 65 коп. (а.с.32 зворот – 34, Том 1).
На підтвердження виконання зобов`язань за Договором факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року до матеріалів справи надано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року укладений між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с.190-191, Том 1).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Коллект Центр» позивачем надано розрахунок заборгованості за договором позики №2116193, за період з 10.01.2023 року по 08.04.2024 року, згідно з яким заборгованість за позикою станом на 08.04.2024 року становить 166284 грн. 65 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. - заборгованість за сумою позики, 156334 грн. 65 коп. - заборгованість за процентами (а.с.20, Том 1).
Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 50702 грн. 00 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 40752 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками.
Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору позики №2116193 від 13.04.2021 року узгоджується з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Проте, відповідач у строки, визначені Договором, свої зобов`язання за вказаним Договором не виконав.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За нормою ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 року №911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
На підтвердження виконання договору позики позивачем ТОВ «Коллект Центр» надано лист ТОВ «Вердикт Капітал» за вих. №786 від 20.03.2023 року, де зазначено П.І.Б. відповідача, його РНОКПП, номер договору позики та номер транзакції (а.с.16, том 1).
Крім того, 13.04.2021 року ТОВ «МАНІФОЮ» перераховано грошові кошти в сумі 9950 грн. на номер банківської картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», який адресований ТОВ «МАНІФОЮ» за вих. №6174-ВП від 17.03.2023 року де вказано, що між підприємствами укладено угоду на переказ коштів. На виконання даної угоди було здійснено переказ коштів: 13.04.2021 року на суму 9950 грн. 00 коп., картка НОМЕР_1 , код авторизації 761200 (а.с.17, Том 1).
Зазначене вище також підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта №999907-2026/0804 за період з 13.04.2021 по 20.04.2021 року та інформацією від 04.08.2026 року №13330-БТ-32.2/2026, наданою АТ «СЕНС БАНК» на виконання ухвали суду, з яких вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту №5355571280582271 на яку 13.04.2021 року зараховано переказ на суму 9950 грн. 00 коп. (а.с.7-8, Том 2).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «МАНІФОЮ» позивачем надано розрахунок заборгованості за договору позики №2116193 від 13.04.2021 року, згідно з яким заборгованість станом на 13.10.2021 року становить 30765 грн. 65 коп., з яких: 9950 грн. 00 коп. – заборгованість за сумою позики, 20815 грн. 65 коп. – заборгованість за процентами (а.с.17 зворот – 18, Том 1).
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25.05.2021 року аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Тобто, ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання за договором позики №2116193 від 13.04.2021 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 9950 грн, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, відповідач не дотримався умов договору позики, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем. 
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно аналізу прецедентної практики ЄСПЛ згідно статті 6 Конвенції рішення судів повинно достатнім чином містить мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Разом з тим, статтю 6 параграфу 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. («Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89); («Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30); («Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
Як факт підписання договор позики електронним підписом так і факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, так кошти у розмірі 9950 грн зараховані на картковий рахунок № НОМЕР_3 , що свідчить про спростування доводів відповідача та доведеність обставин укладення кредитного договору між сторонами, та його виконання з боку позивача.
У постанові Верховного Суду від 02.07.2025 року у справі №906/356/24, зроблено висновок, що спірний договір був повністю виконаний однією стороною і це виконання (перерахування позики на банківський рахунок позичальника) було прийнято відповідачем, тобто позичальник прийняв кошти і користувався ними.
Враховуючи вищевикладене та досліджені матеріали справи, суд зазначає, що оскільки відповідачем не виконано умови договору позики №2116193 від 13.04.2021 року, перед позивачем, то з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 9950 грн 00 коп.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами в загальній сумі 40752 грн. 00 коп., то суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість цих позовних вимог.
Так, за умовами п.2.3.4. договору позики, строк позики до 03 транвя 2021 року (20 днів).
За змістом пункту п.3.6. договору позики у випадках укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої Додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою.
Згідно з додатковою угодою № 1 від 06.05.2021 року до договору позики, яка підписана електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), сторони погодили строк позики до 05.06.2021 року (а.с.10 зворот - 11).
Згідно з Додатковою угодою №2 від 05.06.2021 року до договору позики, яка підписана електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів до 05.07.2021 року; залишок заборгованості за сумою позики становить 9950 грн. 00 коп.; середньоденний розмір за користування позикою, базовий 1,99000% (а.с.11 зворот - 12, Том 1).

Водночас досліджені судом матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після 05.07.2021 року строк позики було продовжено або між сторонами укладено відповідну додаткову угоду щодо подальшого продовження строку кредитування.
Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів подальшого продовження строку позики суд виходить із того, що погоджений сторонами строк позики закінчився 05.07.2021 року.
Відповідно, строк користування відповідачем кредитом складав 30 днів відповідно Додаткової угоди №2 до Договору позики №2116193 від 13.04.2021 року, тобто до 05.07.2021 року, тому саме в межах цього строку повинні бути нараховані проценти за користування кредитом.
Але з наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором позики №2116193 від 13.04.2021 року вбачається, що позивачем нараховано відповідачу відсотки, у тому числі й після закінчення строку кредитування (а.с.17 зворот - 20).
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Передбачений частиною 1 статті 1054 ЦК України обов`язок сплати процентів за користування кредитом існує в межах визначеного договором строку користування кредиту, поза межами цього строку проценти не нараховуються, а діють правилами частини 2 статті 625 ЦК України.
Відповідні правові висновки висловлені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зробила такий уточнений висновок (п.141): «у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зробила висновок, що для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже, судом встановлено, що у порушенгня вимог ст.1048 ЦК України позивач фактично нарахував відповідачу відсотки за порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються як проценти за користування кредитом, при цьому не застосував статтю 625 ЦК України.
Судом здійснено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, за результатами якого встановлено, що відповідачем сплачено 8514 грн 23 коп. відсотків за користування позикою. Позивачем нараховано відсотки за користування позикою по 05.07.2021 року включно в загальному розмірі 14336 грн 43 коп.
Таким чином, з урахуванням здійснених відповідачем платежів заборгованість за відсотками становить: 14336 грн 43 коп. – 8514 грн 23 коп. = 5822 грн 20 коп.
Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування позикою в розмірі 5822 грн 20 коп.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, не посилався на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» процентів за користування кредитом з 05.07.2021 року по 08.04.2024 року, тобто поза межами строку кредитування.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином в повному обсязі не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договоро позики №2116193 від 13.04.2021 року у розмірі 15772 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9950 грн. 00 коп., заборгованість за процентами – 5822 грн. 20 коп.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву вказала, що позивачем не надано належних доказів переходу до нього права вимоги.
Як встановлено судом на підтвердження набуття права вимоги позивачем надано Договори факторингу, відповідні реєстри прав вимоги, а також Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, який надано на підтвердження виконання сторонами умов Договору факторингу.
Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вони підтверджують факт переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача за договором позики. При цьому доказів припинення, недійсності чи розірвання Договору факторингу, а також доказів того, що право вимоги за договором позики не було предметом відступлення, матеріали справи не містять.
Заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги за договором позики судом перевірені, однак свого підтвердження не знайшли, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування факту переходу права вимоги до позивача.
За таких обставин суд вважає встановленим факт переходу від первісного кредитора до позивача права грошової вимоги до відповідача за договором позики, у зв`язку з чим саме позивач є належним кредитором у відповідному зобов`язанні та має право вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.

Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції №0427960002 від 19.04.2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1).
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір пропорційно до суми задоволених судом вимог в сумі 938 грн. 68 коп.
За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 13000 грн. 00 коп.
На підтвердження надання позивачу правничої допомоги у розмірі 13000 грн. 00 коп. до матеріалів справи долучено копії: договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.45 зворот – 46, Том 1), прайс – листа АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.47, Том 1), копію платіжної інструкції №0421270000 від 15.03.2024 року (а.с.48, Том 1), заявки на надання юридичної допомоги №19 від 01.03.2024 року на суму 13000 грн. (а.с.49, Том 1), витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн. (а.с.50, Том 1).

З врахуванням вищевикладене, оцінивши подані стороною позивача та відповідача докази на підтвердження понесених ними витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатами на надання правової допомоги, та враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4030 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №2116193 від 13.04.2021 року у розмірі 15772 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9950 грн. 00 коп., заборгованість за процентами – 5822 грн. 20 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в сумі 938 (дев`ятсот тридцять вісім) гривень 68 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4030 (чотири тисячі тридцять) грн. 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 18.09.2026 року.

Суддя В.В. Бондаренко