УХВАЛА
17 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 450/5610/24
провадження № 51-3382ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого  ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2026 року та вирок Львівського апеляційного суду від 20 травня 2026 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання приписів цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, судове рішення, що оскаржується (п. 3); обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення (п. 4); вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції (п. 5). 
Вимоги до суду касаційної інстанції мають співвідноситися із приписами ст. 436 КПК, відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Захисник за змістом обґрунтувань касаційної скарги не погоджується з вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2026 року та вироком Львівського апеляційного суду від 20 травня 2026 року, оскільки ці судові рішення не відповідають приписам КПК. Крім того, на виконання приписів п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК ОСОБА_5 також зазначив про оскарження згаданих вище судових рішень. Викладені обставини можуть вказувати на те, що предметом оскарження до суду касаційної інстанції є вироки місцевого та апеляційного судів. Водночас у своїх вимогах до Верховного Суду захисник просить скасувати лише вирок Львівського апеляційного суду від 20 травня 2026 року. 
Зазначене вище свідчить про допущені неузгодженості у скарзі, які унеможливлюють однозначно визначити межі касаційного перегляду, зокрема встановити, чи є предметом касаційного оскарження лише вирок апеляційного суду, чи також вирок суду першої інстанції разом з рішенням суду апеляційної інстанції.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у разі оскарження рішень місцевого та апеляційного судів касатору необхідно сформулювати вимоги до суду касаційної інстанції, у тому числі щодо вироку суду першої інстанції, які мають співвідноситися з положеннями ст. 436 КПК.
Наведені вище обставини перешкоджають Верховному Суду встановити дійсну позицію скаржника щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
З огляду на те, що касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3