Справа № 296/14513/25
2/296/982/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 липня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. Представник ТОВ «Брайт Інвестмент» (позивач) – Кириченко О.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість:
- за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 у розмірі 18 503,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн., заборгованість за відсотками – 4,71 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.;
- за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2029317704_CARD від 29.02.2020 в розмірі 19 356,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 790,62 грн., заборгованість за відсотками – 9 565,53 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн. Також просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн.
1.2. В обґрунтування позову зазначала, що 29.02.2020 між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №2029317704, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 20 973 грн. Підписанням кредитного договору позичальник власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання про повернення наданих в тимчасове користування кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії, що передбачено кредитним договором.
1.3. Первісним кредитором були виконанні зобов`язання в повному обсязі та надано відповідачу кредит у сумі 20 973 грн., проте, відповідач порушила умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 37 860,01 грн.
1.4. Зазначала, що 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 в сумі 18 503,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн., заборгованість за відсотками – 4,71 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн та за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2029317704_CARD від 29.02.2020 в розмірі 19 356,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 790,62 грн., заборгованість за відсотками – 9 565,53 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити позов в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. 22.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/14513/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
2.2. Відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване ОСОБА_1 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 
2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20).
2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
2.7. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 29.02.2020 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2029317704, відповідно до частини 1 договору остання отримала кредитні кошти в сумі 20 583 грн на придбання товару та 390 грн на оплату додаткових послуг, а всього 20 973 грн., кінцева дата повернення кредиту: 31.01.2022; протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних (п.1.2 договору) (а.с.31-32).
3.2. Згідно п.1.3. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануітетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору (графік платежів).
3.3. Розділом 2 договору є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №2029317704_CARD від 29.02.2020, яка є невід`ємною частиною договору. Згідно п.2.1 ч.2 кредитного договору відповідачу відкрито поточний (картковий) рахунок та отримано платіжний електронний засіб з метою отримання кредитних коштів, в форматі коштів кредитної лінії. За користування кредитом/кредитною лінією банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору; на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Всі інші умови кредитування (зобов`язання по кредитній лінії) визначено у інформаційному листку.

3.4. Шляхом підписання заяви-анкети клієнт підтверджує, що: банк надав клієнту в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; клієнта перед укладення договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення договору та отримання кредиту на сприятливих для клієнта умовах; з договором, правилами, інформаційним листком, тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; отримав свій примірник заяви анкети , інформаційний листок (у разі оформлення кредитної лінії) та іншу документацію, на розсуд банку, яка необхідна клієнту для користування банківськими послугами.
3.5. Вказана анкета заява підписана відповідачем особисто – 29.02.2020.
3.6. Також, 29.02.2020 ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному кредитному договорі №2029317704 від 29.02.2020 (а.с.33-34).
3.7. Відповідно до специфікації до кредитного договору ОСОБА_1 отримала 20 583 грн на оплату товару (а.с.42).
3.8. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 (а.с.17-26).
3.9. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 та акту приймання-передачі від 24.03.2023, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до боржника: - за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 у розмірі 18 503,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн., заборгованість за відсотками – 4,71 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.; - за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2029317704_CARD від 29.02.2020 в розмірі 19 356,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 790,62 грн., заборгованість за відсотками – 9 565,53 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн (а.с.27, 28, 29).
3.10. Відповідно до платіжної інструкції №46 від 24.03.2023 ТОВ «Брайт Інвестмент», згідно договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 здійснило оплату на користь АТ «ОТП БАНК» (а.с.30).
3.11. Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість:
- за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 у розмірі 18 503,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн., заборгованість за відсотками – 4,71 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.; 
- за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2029317704_CARD від 29.02.2020 в розмірі 19 356,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 790,62 грн., заборгованість за відсотками – 9 565,53 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн (а.с.44-45, 52-83).

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2020 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2029317704, відповідно до частини 1 договору остання отримала кредитні кошти в сумі 20 583 грн на придбання товару та 390 грн на оплату додаткових послуг, а всього 20 973 грн., кінцева дата повернення кредиту: 31.01.2022; протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.
5.2. Також, сторонами погоджено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануітетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору (графік платежів).
5.3. Відповідно до специфікації до кредитного договору ОСОБА_1 отримала 20 583 грн на оплату товару.
5.4. Відтак, суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
5.5. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
5.6. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
5.7. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
5.8. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
5.9. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020.
5.10. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 та акту приймання-передачі від 24.03.2023, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до боржника: - за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 у розмірі 18 503,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн., заборгованість за відсотками – 4,71 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.; - за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2029317704_CARD від 29.02.2020 в розмірі 19 356,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 790,62 грн., заборгованість за відсотками – 9 565,53 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.
5.11. Суд визнає, що копія договору факторингу та реєстру боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
5.12. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25).
5.13. Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість:
- за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 у розмірі 18 503,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн., заборгованість за відсотками – 4,71 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.; 
- за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2029317704_CARD від 29.02.2020 в розмірі 19 356,15 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9 790,62 грн., заборгованість за відсотками – 9 565,53 грн., заборгованість за комісіями – 2 516,76 грн.
5.14. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, тоді як строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
5.15. Суд звертає увагу на те, що позивач отримала кредит в сумі 20 973 грн., на погашення кредиту сплачено 4 990,61 грн., відтак матеріалами справи підтверджено існування заборгованості лише за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 в розмірі 15 987,10 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн та заборгованість за відсотками – 4,71 грн.
5.16. Щодо стягнення заборгованості за комісією.
5.17. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
5.18. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
5.19. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
5.20. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
5.21. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

5.22. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
5.23. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
5.24. В кредитному договорі №2029317704 укладеного 29.02.2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 не зазначено переліку послуг з обслуговування кредиту, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Тобто, в чому саме полягає комісія за обслуговування кредитної заборгованості, за які саме банківські послуги призначена та принципу її нарахування кредитний договір також не містить.
5.25. Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 1.2 кредитного договору та графіку платежів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому відсутні підстави для задоволення позовних в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 2 516,76 грн.
5.26. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21.
5.27. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
5.28. Враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 29.02.2020 грошові кошти, шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 в розмірі 15 987,10 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 982,39 грн та заборгованість за відсотками – 4,71 грн., а в решті позову слід відмовити.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позову (42,22%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 1022,74 грн за подання позовної заяви до суду.
6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
6.3. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
6.4. Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.5. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
6.6. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
6.7. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
6.8. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 (а.с.100-102), копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 (а.с.103-106), копію акту про надання правової допомоги №24/11-25/00 від 24.11.2025 (а.с.107), згідно якого загальна вартість послуг складає 8500 грн.
6.9. Разом з тим суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 37 860,01 грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
6.10. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
6.11. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
6.12. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
6.13. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
6.14. Крім того, суд звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Наведене узгоджується з висновками викладеними в додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17.
6.15. Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., шляхом їх стягнення з ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором №2029317704 від 29.02.2020 у розмірі 15 987 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 10 копійок, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1022 (одна тисяча двадцять дві) гривні 74 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

3. В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»,
місцезнаходження за адресою:
49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9, 
код ЄДРПОУ 43115064.

Відповідач:
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 ,
РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Олена РОЖКОВА