П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/5881/25
Провадження № 22-ц/4815/708/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В., суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» адвоката Омельченка Євгена Володимировича на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :
14.11.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулося Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - позивач) із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій просить суд: стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року у розмірі 11 673,19 грн. та судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 20.02.2025 року АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року. Згідно умов Договору АТ «Акцент-Банк» зобов`язалося надати відповідачу кредит на суму 7 000,00 грн. строком на 36 місяців - до 19.02.2028 року, зі сплатою процентів у розмірі 85.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн., а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими кредитним договором.
Так, АТ «Акцент-Банк» свій обов`язок виконав повністю та надав відповідачу кредит згідно до умов кредитного договору №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року, що підтверджується меморіальним ордером №TR.44501650.42687.65455 від 20.02.2025 року про перерахування на банківський рахунок відповідача 7 000,00 грн.
Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує належним чином, а тому станом на 13.11.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 11 673,19 грн., з яких: 7 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 249,35 грн. - заборгованість за відсотками, 0.00 грн. - заборгованість за комісією, 423.84 грн. - заборгованість за пенею, про що наведено позивачем у розрахунку заборгованості, який долучено до матеріалів справи.
Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року, станом на 13.11.2025 року, яка становить 11 673,19 грн., з яких: 7 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 249,35 грн. - заборгованість за відсотками, 0.00 грн. - заборгованість за комісією, 423.84 грн. - заборгованість за пенею.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ "Акцент-Банк" вважає, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального права та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки у паспорті споживчого кредиту передбачено право банку у разі прострочення виконання позичальником зобов`язань понад 90 днів достроково розірвати договір та вжити заходів щодо погашення всієї заборгованості, а обов`язку направляти окрему вимогу про дострокове повернення кредиту договором не встановлено. Крім того, вказує, що не вся заявлена до стягнення сума є достроково стягуваною, оскільки частина заборгованості складається з платежів, строк сплати яких настав до звернення банку до суду. Також зазначає, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог законодавства в електронній формі та підписано відповідачем із використанням електронного підпису, а тому висновки суду першої інстанції є помилковими.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, 20.02.2025 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також звернувся до АТ «Акцент-Банк» із заявою про надання послуг «Швидка готівка» №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року. Того ж дня, відповідачем було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка».
На підставі вказаної заяви відповідачу було надано безготівковий кредит у розмірі 7 000 грн. з перерахуванням коштів на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % річних, тип процентної ставки - фіксована, строком на 36 місяців, з 20.02.2025 року по 19.02.2028 року. Розмір щомісячного платежу 545,97 грн. Денна процентна ставка становить - 0.17%. У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - Заява про приєднання разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті https://а-bank/com.ua/terms, становлять Договір про надання банківських послуг.
Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що Заява про надання послуг «Швидка готівка» разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується електронним підписом відповідача у заяві.
Згідно п.6 Паспорту споживчого кредиту «Наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит» передбачено, що в разі наявності заборгованості у Клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні Клієнтом послугою «Швидка готівка».
АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 7 000,00 грн. відповідно до умов Договору №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року, що підтверджується меморіальним ордером №TR.44501650.42687.65455 від 20.02.2025 року про перерахування на банківський рахунок відповідача 7 000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_2 за ствердженнями позивача не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому, свої зобов`язання не виконав.
Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував. Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року станом на 13.11.2025 року у відповідача утворилась заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в розмірі 11 673,19 грн., з яких: 7 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 249,35 грн. - заборгованість за відсотками, 0.00 грн. - заборгованість за комісією, 423.84 грн. - заборгованість за пенею, яку представник позивача просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
На підтвердження доводів позовної заяви Банк надав підписану сторонами Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», заяву про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року, Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», розрахунок заборгованості за кредитом станом на 13.11.2025 року, виписку по кредиту ОСОБА_2 від 13.11.2025 року.
Разом з тим, суд зазначає про те, що строк кредитування за Договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року станом на день звернення до суду з позовною заявою не закінчився, кінцевим строком такого договору є 19.02.2028 року.
Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача просить достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року у повному обсязі.
При цьому, жодних даних про те, що відповідач був повідомлений про таку вимогу як дострокове погашення усієї суми заборгованості за кредитним договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року матеріали позовної заяви та долучені до неї документи, не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що строк кредитування за договором на момент звернення банку до суду не закінчився, тоді як позивач просив достроково стягнути всю суму заборгованості. Оскільки матеріали справи не містять доказів направлення та отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про відсутність у банку права вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності доказів дотримання кредитодавцем вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» правові підстави для дострокового стягнення всієї суми кредиту відсутні. Водночас такий висновок сам по собі не є підставою для відмови у позові в повному обсязі, оскільки не виключає можливості стягнення заборгованості, строк виконання якої настав відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Положеннями частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2026 року у справі №585/1140/24 вказав, що із аналізу частини третьої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що за умови затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, законодавець надав право кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
У тому випадку, якщо умовами договору про споживчий кредит передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту, останній зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення і строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Верховний Суд вже розглядав подібну справу № 539/402/24 за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до фізичної особи (позичальника) про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким кредит було видано на строк до 2027 року.
У постанові від 22 жовтня 2025 року Верховний Суд, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, вважав правильними висновки Полтавського апеляційного суду про відсутність правових підстав для дострокового стягнення споживчого кредиту за кредитним договором, строк виконання якого не настав. При цьому Верховний Суд врахував, що умовами кредитного договору не було передбачено право кредитора на дострокове стягнення кредитних коштів, а Правила надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк», пунктами 2.3.4-2.3.7 яких визначено право кредитора на дострокове стягнення кредиту, не є складовою кредитного договору, оскільки не доведено ознайомлення позичальника з цими Правилами.
У справі, що переглядається апеляційним судом встановлено, що укладений кредитний договір є споживчим, а позов про стягнення всієї суми заборгованості заявлений до закінчення строку дії договору.
Апелянт вказує, що перед отриманням кредиту відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту, в п. 6 (Додаткові умови) якого було зазначено наступне "В разі наявності заборгованості у Клієнта із сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку Заборгованості, що виникла при користуванні Клієнтом Послугою "Швидка готівка"."
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 дійшла висновку, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Відтак колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що у паспорті споживчого кредиту сторони дійшли згоди про право банку достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку Заборгованості.
Разом із тим наведене не означає відсутності підстав для часткового задоволення позову. Недотримання кредитодавцем вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» позбавляє його права вимагати дострокового повернення тієї частини кредиту, строк сплати якої не настав, однак саме по собі не виключає можливості стягнення заборгованості, строк виконання якої настав відповідно до умов кредитного договору.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2026 року у справі № 585/1140/24, в якій зазначено, що недоведення кредитодавцем наявності правових підстав для дострокового стягнення кредитних коштів саме по собі не є підставою для повної відмови у позові, оскільки за наявності відповідних підстав підлягає стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на момент звернення до суду.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13 листопада 2025 року прострочена заборгованість за тілом кредиту становила 488,55 грн, а заборгованість за процентами - 4 249,35 грн.
Колегія суддів перевірила наведений розрахунок та встановила, що він відповідає умовам кредитного договору щодо строку користування кредитними коштами, розміру процентної ставки та порядку погашення заборгованості, а тому підстав не погоджуватися з ним не вбачає.
Крім суми кредиту та відсотків за користування кредитом позивач просив стягнути пеню.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 дотепер.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише прострочена заборгованість за кредитним договором у розмірі 4737,90 (488,55+4249,35), тоді як правові підстави для дострокового стягнення решти заборгованості відсутні.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до задоволення у процентному співвідношенні на 40,59 відсотків, то до відшкодування підлягає судовий збір на суму 2458 грн 13 коп (40,59 % від 2422,40+3633,60).
Керуючись ст. ст. 137, 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» адвоката Омельченка Євгена Володимировича задовольнити частково.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором №ABH0СТ155101740049814589 від 20.02.2025 року станом на 13 листопада 2025 року у розмірі 4737,90 грн, з яких: 488,55 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 4 249,35 грн прострочена заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 2458 грн 13 коп судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.