ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2269/26 Справа № 932/5402/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Мельник І. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 вересня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., 
за участю:
секретаря судового засідання Левковської А.В.

прокурора — Карпенко Р.І., 

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 

захисника — Кожевнікова О.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу, з доповненнями, захисника Кожевнікова Олександра Миколайовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,- 
на постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 травня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 травня 2026 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за № 932/5402/26 (провадження № 3/932/1220/26) та №932/5403/26 (провадження № 3/932/1221/26), якому присвоєно єдиний унікальний номер №932/5402/26.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 13 листопада 2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 12 лютого 2026 року о 13 год. 32 хв. несвоєчасно подав декларацію без поважних причин особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період з 01.01.2023 по 13.11.2023 (далі Декларація), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 13 листопада 2023 року припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 12 лютого 2026 року о 13 год.40 хв. несвоєчасно подав декларацію без поважних причин особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» після звільнення за 2023 рік (далі Декларація), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосування норм матеріального права, істотним порушенням вимог КУпАП та неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається з пояснень, наданих ОСОБА_1 , до мобілізації він ніколи не перебував на державній службі, не обіймав посад, пов`язаних із виконанням функцій держави чи місцевого самоврядування, а відтак раніше не був суб`єктом декларування та не мав практичного досвіду подання декларацій у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання корупції».
28.02.2022 ОСОБА_1 добровільно вступив до лав Збройних Сил України, а 13.11.2023 був звільнений з військової служби за сімейними обставинами. При цьому після звільнення йому не роз`яснювалися вимоги антикорупційного законодавства щодо обов`язку подання декларації після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, будь-які інструктажі або роз`яснювальні заходи з цього приводу не проводилися, а про наявність такого обов`язку він об`єктивно не був обізнаний.
Лише 12.02.2026 після телефонного повідомлення від уповноважених осіб про необхідність подання декларації після звільнення та щорічної декларації, ОСОБА_1 вперше дізнався про існування відповідного обов`язку та без зволікань та будь-якого ухилення від виконання вимог закону в той же день подав усі необхідні декларації.
Наведені обставини свідчать про відсутність будь-якого умислу на приховування відомостей, уникнення фінансового контролю чи свідоме невиконання вимог антикорупційного законодавства, а навпаки підтверджують добросовісну поведінку особи, яка одразу після отримання інформації про необхідність подання декларацій виконала відповідний обов`язок у повному обсязі
Захисник вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за протоколом №446 від 28.04.2026, не врахувавши вимоги частини четвертої статті 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.
Як убачається зі змісту протоколу №446, ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання щорічної декларації за 2023 рік. Відповідно до вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» граничним строком подання такої декларації було 31.03.2024.
Отже, виходячи виключно із обставин, викладених у самому протоколі, інкриміноване адміністративне правопорушення могло вважатися закінченим не пізніше 01.04.2024, тобто наступного дня після спливу встановленого законом строку подання декларації.
При цьому суд першої інстанції фактично ототожнив момент вчинення правопорушення з датою фактичного подання декларації — 12.02.2026, що суперечить правовій природі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у несвоєчасному поданні декларації, тобто у порушенні встановленого законом строку її подання. Відтак правопорушення є завершеним з моменту спливу такого строку, а не з моменту подальшого подання декларації.
Сам факт подання декларації 12.02.2026 жодним чином не впливає на момент закінчення правопорушення та не змінює порядок обчислення строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Разом із тим протокол №446 був складений лише 28.04.2026, тобто майже через місяць після закінчення граничного строку притягнення до адміністративної і відповідальності. За таких обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності неможливе, а провадження у справі підлягало закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Аналогічних порушень суд першої інстанції припустився і під час розгляду матеріалів, складених за протоколом №447 від 28.04.2026.
Зазначеним протоколом ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади 13.11.2023. Відповідно до вимог антикорупційного законодавства декларація після звільнення повинна була бути подана протягом встановленого законом строку після припинення відповідної діяльності. Отже строк подання такої декларації закінчився ще у грудні 2023 року.
Саме після спливу цього строку, а не після фактичного подання декларації у лютому 2026 року, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП вважається завершеним.
Правопорушення, пов`язане з несвоєчасним поданням декларації після звільнення, не є триваючим та має формальний склад. Воно завершується в момент пропуску встановленого законом строку подання декларації. Верховний Суд неодноразово зазначав, що правопорушення, передбачене статтею 172-6 КУпАП, є одноактним, а тому строки притягнення до адміністративної відповідальності повинні обчислюватися саме з моменту порушення строку подання декларації.
Таким чином, дворічний строк накладення адміністративного стягнення щодо подій, викладених у протоколі №447, закінчився у грудні 2025 року.
Однак протокол №447 був складений лише 28.04.2026, тобто майже через п`ять місяців після закінчення граничного строку, встановленого ч.4 ст. 38 КУпАП.
На підставі вищезазначеного захисник просить постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 28 травня 2026 року — скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник вказує на те, що ОСОБА_1 , як під час складання адміністративних матеріалів, так і під час судового розгляду, пояснював, що до мобілізації він ніколи не перебував на державній службі, не обіймав посад, пов`язаних із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, раніше не був суб`єктом декларування та не мав практичного досвіду заповнення і подання декларацій відповідно до вимог антикорупційного законодавства.
28.02.2022 ОСОБА_1 добровільно вступив до лав ЗСУ, а з 13.011.2023 був звільнений з військової служби за сімейними обставинами. При цьому матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що до моменту звільнення або безпосередньо після нього ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено його обов`язок щодо подання декларацій після припинення діяльності, а також обов`язок щодо подання щорічної декларації.
Поведінка ОСОБА_1 після того, як йому стало відомо про існування такого обов`язку спростовує наявність умислу на невиконання вимог антикорупційного законодавства, оскільки лише 12.02.2026 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність подання декларації після звільнення та щорічної декларації. Після отримання цієї інформації він того самого дня подав відповідні декларації.
Таким чином сукупність встановлених обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на невиконання вимог антикорупційного законодавства, а також про недоведеність суб`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення.
Апелянт просить врахувати викладені обставини щодо недоведеності вини та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП при вирішенні питання щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови. 

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Кожевніков О.М. підтримали доводи апеляційної скарги частково, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
Додатково ОСОБА_1 пояснив, що ані під час перебування на військовій службі, ані під перед звільненням чи після цього йому не роз`яснювали обов`язку подавати щорічну декларацію та декларацію після звільнення як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до ЗУ “Про запобігання корупції”. Під час проходження військової служби на посаді командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 його ніхто із посадових осіб під особистий підпис не ознайомлював з обов`язком подавати відповідні декларації та не попереджував про можливі наслідки невиконання таких обов`язків. Раніше він ніколи не обіймав посад, пов`язаних із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, не був суб`єктом декларування, а тому не був обізнаним про необхідність здійснювати таке декларування. Жодного умислу на вчинення адміністративних правопорушень не мав. Просив закрити провадження щодо нього за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Карпенко Р.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану. Вважав, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_5 , повинен був знати вимоги ЗУ “Про запобігання корупції” та виконувати їх. Натомість погоджується з тим, що матеріали справи не містять відомостей того, що ОСОБА_1 під час його проходження військової служби на посаді командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 під особистий підпис був ознайомлений з обов`язком подавати відповідні декларації та попереджувався про можливі наслідки невиконання таких обов`язків. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції посилався на положення закону України «Про запобігання корупції», а також на досліджені у судовому засіданні і наведені в судовому рішенні письмові докази, які були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 446 від 28.04.2025  ОСОБА_1 , 13.11.2023 звільнившись з посади командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , у порушення вимог абз. 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період з 01.01.2023 по 13.11.2023, а саме — 12.02.2026 о 13 год 32 хв, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с.1-11).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 447 від 28.04.2025 ОСОБА_1 , 13.11.2023 звільнившись з посади командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , у порушення вимог абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» після звільнення за 2023 рік, а саме - 12.02.2026 о 13 год 40 хв, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 41-51).
Відповідно до копії повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.04.2026 №4277, у період подання декларацій проведено наради, інструктажі, під час яких особовому складу неодноразово наголошувалося на необхідності подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого місцевого самоврядування, та дотримання строків їх подання, також було ознайомлено з вимогами антикорупційного законодавства та фінансово контролю. 
Військовослужбовцям та працівникам ІНФОРМАЦІЯ_7 , які звільнялися або переводились на інше місце роботи (служби), доводилася інформація про необхідність подання після 30 днів з моменту припинення діяльності декларації за типом «при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також «щорічної» декларації після припинення діяльності (а.с.14, 54). 
Згідно Витягу із наказу № 29 від 25.02.2022, ОСОБА_1 з 28 лютого 2022 року призначено на посаду командира взводу 2 взводу охорони роти охорони, ВОС-0210003 (а.с.15, 55).
Згідно Витягу із наказу № 327 від 13.11.2023, ОСОБА_1 з посади командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 з 13 листопада 2023 року (а.с.16-17, 56-57).
Відповідно до копії декларацій ОСОБА_1 12 лютого 2026 року о 13 годині 32 хвилині подав декларацію «при звільненні» особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міського самоврядування за період з 01.01.2023 по 13.11.2023 (а.с.23-27).
Відповідно до копії декларацій  ОСОБА_1 12 лютого 2026 року о 13 годині 40 хвилин подав декларацію «щорічна» після звільнення за 2023 рік (а.с.63-67).
Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Пунктом 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану, подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року (Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану, набрав чинності 12 жовтня 2023 року).
Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Приміткою до статті 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктами правопорушення у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цією статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2021 року №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення - це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 446 від 28.04.2025, ОСОБА_1 , який до 13.11.2023 працював на посаді командира взводу охорони роти ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи суб`єктом, на якого згідно з підпунктом "г" пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", та який відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, в порушення вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", без поважних причин, несвоєчасно, лише 12.02.2026 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період з 01.01.2023 по 13.11.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП (а.с.1-11).
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 447 від 28.04.2026, 13.11.2023 звільнившись з посади командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , у порушення вимог абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» після звільнення за 2023 рік лише 12.02.2026, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с.41-51).
Згідно із відомостями з Реєстру, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за типом «при звільненні» за період з 01.01.2023 по 13.11.2023 ОСОБА_1 подав 12.02.2026 о 13:32 годині, а декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» після звільнення за 2023 рік - 12.02.2026 о 13:40 годин (23-27, 63-67).
За поясненнями ОСОБА_1 , наданими 15.04.2026 уповноваженій особі при складанні адміністративних матеріалів, йому не було відомо вимоги щодо поширення дії Закону України «Про запобігання корупції»; при звільнені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 йому не було доведено вимоги законодавства про зобов`язання щороку до 1 квітня подавати декларацію при звільненні та за минулий рік, відповідно до закону України «Про запобігання корупції» (а.с.20-22, 60-62).
Аналогічні пояснення особа, яка притягається до адміністартивної відповідальності надав і під час розгляду справи у суді. 
За наявними матеріалами справи, на запит східного відділу з питань запобігання та виявлення корупції у АДРЕСА_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 21.04.2026 повідомив, що період подання декларацій проведено наради, інструктажі, під час яких особовому складу неодноразово наголошувалося на необхідності подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого місцевого самоврядування, та дотримання строків їх подання, також було ознайомлено з вимогами антикорупційного законодавства та фінансово контролю. Військовослужбовцям та працівникам ІНФОРМАЦІЯ_7 , які звільнялися або переводились на інше місце роботи (служби), доводилася інформація про необхідність подання після 30 днів з моменту припинення діяльності декларації за типом «при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також «щорічної» декларації після припинення діяльності (а.с.14, 54). 
Між тим, будь-яких належних та беззаперечних доказів про те, що ОСОБА_1 дійсно був повідомлений про зобов?язання, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», в частині обов?язку подання декларації при звільненні та щорічної декларації після звільнення, а також щодо строків їх подання, матеріали провадження не містять. З чим погодився й прокурор під час апеляційного розгляду, посилаючись, як на доказ такої обізнаності ОСОБА_1 , лише на повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.04.2026 №4277 (а.с.14, 54). Натомість це повідомлення носить загальних характер та не відображає особисте доведення ОСОБА_1 про необхідність подавати декларації відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».  
За поясненнями ОСОБА_1 , як тільки йому стало відомо про необхідність подання відповідних декларацій (після телефонного повідомлення від уповноважених осіб), у той же день, а саме 12.02.2026, він їх подав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно із ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Правовою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності в Україні є наявність у діях особи (дія чи бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.
Безпосередньо диспозиція частини 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність не лише за сам факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а і пропуск такого строку без поважних причин.
Таким чином, спеціальною підставою для встановлення складу правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є перевірка наявності чи відсутності поважних причин такого пропуску.
Перевіряючи складову правопорушення, апеляційний суд розуміє необхідність реагування відповідними органами, в тому числі і на дії пов`язані із корупцією, разом з тим, жодних належних та допустимих доказів про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про наявність у нього обов`язку відповідно до вимог абз. 1, 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», у визначений законом строк подавати відповідним чином подання декларації при звільненні та щорічної декларації після звільнення, матеріали справи не містять. Жодних даних на спростування наведеної версії сторони захисту прокурором не надано. 
Суд першої інстанції оцінки відповідній обставині не надав, та дійшов помилкового висновку щодо доведеності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
При цьому, апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Водночас доводи апелянта про те, що дворічний строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП у даному провадженні за протоколом про адміністративне правопорушення № 446 закінчився 01.04.2024, а за протоколом № 447 — у грудні 2025 року відповідно (з дня вчинення адміністративного правопорушення), є безпідставними з огляду на таке.
Згідно із ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
За встановлених судом фактичних обставин, ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за за типом «при звільненні» за період з 01.01.2023 по 13.11.2023 та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» після звільнення за 2023 рік — 12 лютого 2026, і саме з цього часу пішов відлік дворічного строку накладення адміністративного стягнення з дня вчинення адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст. 38 КУпАП. 
Отже доводи сторони захисту про необхідність закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кожевнікова Олександра Миколайовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 травня 2026 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ      В.В. РУДЕНКО