Справа № 199/686/25
(3-в/199/51/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
30.07.2026        місто Дніпро
суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Щербина-Почтовик І.В., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши подання начальника відділу поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області Володимира Галушки про вирішення питання щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту щодо ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
До суду, надійшло подання начальника відділу поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області Володимира Галушка про вирішення питання щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту щодо ОСОБА_1 . 
В обґрунтування подання зазначено, що відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2024 ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173^2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту. Співробітниками поліції на виконання зазначеної постанови здійснені виїзди за адресою проживання ОСОБА_1 , в період з 01.04.2024 по теперішній час особа за місцем мешкання відсутня.
Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 № 202/1/1803 від 28.05.2026 громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 21.03.2025 був призваний до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У зв?язку з чим, на думку начальника відділу поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області Володимира Галушки, можливе припинення виконання постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2024 відносно ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем.
Вивчивши подання, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма юридичними та фізичними особами на всій території України.
Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 у справі № 1-26/2012, слідує, що відповідно до Конституції України … судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує правовладдя як складову частину спільної спадщини Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів правовладдя є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного розв`язання спору судами їхнє рішення не можна ставити під сумнів (Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95,
§ 61; Khristov v. Ukraine, № 24465/04, § 33, від 19 лютого 2009 року).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
Суд, в межах даного провадження, керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду. 
Суспільна небезпечність умисного невиконання судового рішення полягає і в тому, що протиправні дії особи перш за все несуть загрозу авторитету правосуддя та принижують інститут судового рішення, що в свою чергу заподіює шкоду правам громадян та державним інтересам.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. по справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява №48553/99) визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Так, відповідно постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби. 
Постанову звернуто до виконання після набрання нею законної сили та не було виконано більш ніж рік до призову ОСОБА_1 на військову службу, при цьому, під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності останній не був військовослужбовцем. 
Статтею 302 КУпАП визначено обставини зазначені у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, за яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.
Так, відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі;
Між тим, наведені у клопотанні підстави для припинення виконання постанови суду, перебувають поза межами обставин визначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП, що виключає можливість задоволення поданого клопотання. 
Суд зауважує, що Суди України здійснюють виключно правосуддя, та нормотворча функція (створення, зміна або скасування законів) належить Верховній Раді України. Суд не може підміняти собою законодавця і створювати нові правила, якщо вони відсутні в чинному законодавстві.
Керуючись ст.304 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника відділу поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області Володимира Галушки про вирішення питання щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя:         І.В. Щербина-Почтовик