КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:   Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/4180/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ    Справа № 371/1093/26

07 вересня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Д'яченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Босенка Юрія Григоровича на постанову Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2026 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 гривень.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 07 серпня 2026 року захисник  ОСОБА_1 адвокат Босенко Ю.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що винесена постанова є незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не відображає дійсних обставин справи та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що в основу доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, Миронівський районний суд Київської області, поклав дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 688884 складений 10.06.2026 року, однак вказані в протоколі дані, а саме дані про те, що 10.06.2026 року о 9 годині 30 хвилин в АДРЕСА_2, саме ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , свого підтвердження не знайшло, по-перше будь якої зупинки транспортного засобу не було, огляду авто та місця ДТП належним чином не оформлялось - акт огляду відсутній, схема відсутня, пояснення як учасників ДТП та свідків також відсутні, як і відсутня фіксація будь-яких пошкоджень на автомобілі, що є грубим та не допустимим порушенням процедури. По - друге рух авто не то щоб під керуванням ОСОБА_1 чи іншої особи, зокрема його дружини взагалі не зафіксований.
Вказує, що не являються прямим доказом вказані в протоколі наявні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, являючись надуманими, стандартними при оформленні вказаного протоколу, адже на відео фіксації зафіксовані чіткі, скоординовані рухи  ОСОБА_1 , чітка мова, адекватна поведінка, ясність розуму і свідомості не говорячи про наявність запаху алкоголю із порожнини рота, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння працівники поліції далеко не були впевнені в наявності позитивних результатів, чому являється свідчення їх розмова із моїм підзахисним, а саме: «якщо пив вчора і не багато то може не покаже». Крім того відео фіксація лише спілкування із ОСОБА_1 , на узбіччі дороги і без фіксації не то що руху транспортного засобу та безпідставна пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння також була проведена суттєвими порушеннями норм чинного законодавства, а саме права моєму підзахисному не роз`яснялись, пройти огляд в медичному закладі не пропонувалось, як і не оформлялось наявне в матеріалах адмінпровадження, направлення у медичний заклад. Коли і ким було виписане направлення відео фіксація не відображає.
Захисник звертає увагу на те, що наявна в матеріалах провадження відеофіксація є далеко не повною і вибірковою, адже сам момент приїзду працівників поліції, час приїзду і питання, які вирішувалося до включення відео камери не зафіксовані, перед включенням відео фіксації працівники поліції проводили розмову із моїм підзахисним, встановили і викликали власника не житлового будинку, перед яким розташовувався автомобіль ОСОБА_1 та безпідставно зобов`язали його відшкодувати кошти в розмірі 1500 гривень, за спричинену шкоду: понівечення посіву пшениці, що є також не допустимим, і свідчить про привзятість працівників поліції.
Зазначає, що права моєму підзахисному не роз`яснялись зокрема на бодікамеру дані дії не фіксувалось, що є грубим порушенням, а без роз`яснення прав справа підлягає закриття. Наявне в матеріалах справи направлення оформлене о 10год. 00хв., однак де коли, ким воно оформлялось не відомо, на відео дані про його оформлення і оголошення моєму підзахисному відсутні тобто воно фальсифіковано, більше того алкотестер драгер проведений після фальсифікованого направлення.
Також захисник ОСОБА_1 адвокат Босенко Ю.Г. в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що постанова в судовому засіданні не була проголошена і була надіслана ОСОБА_1 поштою, яку останній отримав 04.08.2026.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 17 липня 2026 року за участі ОСОБА_1 та його захисника.
Згідно супровідного листа, який міститься в матеріалах справи та відповідно до якого ОСОБА_2 копія оскаржуваної постанови була направлена 27 липня 2026 року, проте доказів отримання оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні.
07 серпня 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Босенко Ю.Г. подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
В судове засідання з`явивсязахисник ОСОБА_1 - адвокат Босенко Ю.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вислухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими у судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні..
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції Україникожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 688884, складеного інспектором відділу поліції № 2 (м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Хотемлянським Олександром Олександровичем, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 10.06.2026 о 09:30:00 в АДРЕСА_3, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував автомобілем ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння (запах адкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Драгер 6810, результат 1,09 проміле, тест 3064, від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі тверезому водію, чим порушив п. 2.9.а ПДР - керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до чеку тестування на алкоголь, результат тестування ОСОБА_1 , на приладі «Drager Alcotest 6810» - 1,09 %.
Відповідно до рапорту, складеного відділом поліції № 2 (м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області, відповідно до якого , який доданий до матеріалів справи, в якому зазначено, що патрулюючи в с. Зеленьки по вул. Центральна до екіпажу поліції звернулися громадяни, які повідомили, що в АДРЕСА_3, а втомобіль ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_3 не впорався з керуванням та заїхав в поле. В подальшому, по прибуттю на місці події було виявлено гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підтвердив, що являється водієм та в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, після чого водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що водій погодився, Результат 1,09 проміле, Тест-3064. З приводу даної події було складено адміністративний протокол ЕПР 688884 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали за ст. 124 КУпАП не складалися так, як шкоди іншим учасникам та власнику ТЗ завдано не було.
Доводи апеляційної скарги про відсутність руху авто під керуванням ОСОБА_1 суд апеляційної скарги відхиляє, оскільки з дослідженого відеозапису події поліцейського вбачається, що приїхавши на місце виклику, співробітники поліції, які встановили особу - ОСОБА_1 та спитали останнього чи він керував транспортним засобом ВАЗ 2107 з номерним знаком НОМЕР_2 , на що ОСОБА_1 зазначив «так» (зафіксований час на відео 10:00-10:01). 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо того, що не являються прямим доказом вказані в протоколі наявні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, являючись надуманими, стандартними при оформленні вказаного протоколу, адже на відео фіксації зафіксовані чіткі, скоординовані рухи ОСОБА_1 , чітка мова, адекватна поведінка, ясність розуму і свідомості не говорячи про наявність запаху алкоголю із порожнини рота апеляційний суд відхиляє оскільки за приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції саме з внутрішнього переконання поліцейського, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, випливає підстава для проведення огляду на відповідний стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що що наявна в матеріалах провадження відеофіксація є далеко не повною і вибірковою, адже сам момент приїзду працівників поліції, час приїзду і питання, які вирішувалося до включення відео камери не зафіксовані, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським.
Щодо доводів про нероз`яснення прав суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката та користуватися іншими передбаченими законом правами.
Частиною четвертою ст. 256 КУпАП передбачено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі та відповідно до складеного протоколу, в якому в п. 13 міститься підпис ОСОБА_1 що підтверджує факт роз'яснення йому прав та обов'язків, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Отже, дотримання зазначених вимог є складовою належної процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Водночас відсутність на окремому фрагменті відеозапису процесу роз`яснення особі її прав сама по собі не є достатньою підставою для висновку, що такі права взагалі не роз`яснювалися, оскільки ця обставина підлягає встановленню з урахуванням змісту протоколу та інших матеріалів справи.
Питання про істотність відповідного процесуального порушення має вирішуватися з урахуванням того, чи призвело воно до фактичного обмеження можливості особи реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права та чи вплинуло на правильність вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що пройти огляд в медичному закладі не пропонувалось, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з дослідженого відеозапису події поліцейського вбачається, що після проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатору Драгер, з результатом якого ОСОБА_1 погодився та після чого працівник поліції запропонував проїхати в медичний заклад для перепроходження огляду, на що ОСОБА_1 відповів «та ні» (зафіксований час на відео 10:05). 
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Босенка Ю.Г.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Поновити захиснику  ОСОБА_1 - адвокату Босенку Юрію Григоровичу строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2026року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Босенка Юрія Григоровича залишити без задоволення.
Постанову Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: