Справа № 131/160/26
Провадження № 22-ц/801/1893/2026
Категорія: 72
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа № 131/160/26 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Войтка Ю.Б., Копаничук С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О., Константинової Л.В., прокурора Суходолі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 травня 2026 року у справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Іллінецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 

в с т а н о в и в:

У лютому 2026 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Іллінецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що  ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком ОСОБА_2 , записаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 24.11.2024 року вважається зниклим безвісти.
Відповідно до заочного рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 19.07.2018 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішення набрало законної сили 19.08.2018 року.
Щодо ОСОБА_1 неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. 26.08.2025 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП та винесено адміністративне стягнення у вигляді попередження.
23.01.2026 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іллінецької міської ради будо розглянуто питання щодо невідкладного відібрання дитини в її матері ОСОБА_1 у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю.
23.01.2026 року виконавчим комітетом Іллінецької міської ради було прийняте рішення №1 «Про невідкладне відібрання дитини в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю».
23.01.2026 року наказом начальника служби у справах дітей Іллінецької міської ради № 5/01-07 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було взято на первинний облік служби у справах дітей, як дитину залишену без батьківського піклування.
Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Іллінецької міської ради від 27.01.2026 року № 6/01-07 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано на тимчасове проживання (термін два місяці) у сім`ю рідного дядька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки - характеристики наданої старостою Якубівського старостинського округу від 26.01.2026 р., на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання не працює, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя.
Відповідно до інформації КЗ «ЦНСП» від 29.01.2026 р. гр. ОСОБА_1 , надавалась соціальна послуга консультування з 28.03.2025 року по 02.10.2025 року. Під час надання послуги консультування, з ОСОБА_1 проводились бесіди щодо формування у неї відповідального ставлення до батьківства, створення належних санітарно-гігієнічних умов проживання для дитини, формування навичок ведення домашнього господарства та планування сімейного бюджету, були надані рекомендації щодо обстеження доньки ОСОБА_7 у спеціаліста через значні порушення у мовленні дитини. 
Відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, належних побутових умов необхідних для проживання дитини, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.
Таким чином, орган опіки та піклування вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідачка ніяким чином не намагається забезпечити дитині безпечне виховання та проживання.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 травня 2026 року позов задоволено.
Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на користь малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 03 лютого 2026 року і до повноліття дитини.
Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області відкрити особовий рахунок малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , для зарахування аліментів у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , судовий збір на користь держави в загальній сумі 2662,40 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Стягнути з позивача на її користь судовий збір, сплачений нею за подання апеляційної скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Іллінецької міської ради Масненька І.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.
Прокурор Суходоля М.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того зазначила щодо необхідності попередити  ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області контроль за виконанням  ОСОБА_1  батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив та дав оцінку усім наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до ухваленням помилкового рішення про позбавлення відповідачку батьківських прав.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2021 року, виданого Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.7), її батьком записаний ОСОБА_3 .
Згідно з листом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №1983/275 від 21.01.2026 року (а.с.19) ОСОБА_3 був призваний за мобілізацією та направлений на проходження військової служби в ЗСУ та 24.11.2024 року зник безвісти. Згідно з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих подій №20250218-2556 (а.с.20) ОСОБА_3 зник на території бойових дій.
Відповідно до заочного рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 19.07.2018 року (а.с.22-24) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішення набрало законної сили 19.08.2018 року. 
Відносно ОСОБА_1 неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.06.2025 року у справі №131/904/25 (а.с.12) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю об`єктивно підтвердженого складу адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.08.2025 року у справі №131/1299/25(а.с.10-11) ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 26.01.2026 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУпАП(а.с.14).
Згідно довідки - характеристики старости Якубівського старостинського округу від 26.01.2026 р.(а.с.18) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя.
Відповідно до повідомлення КЗ «Центр надання соціальних послуг» Іллінецької міської ради від 29.01.2026 року №51/07 (а.с.13) з 28.03.2025 року по 02.10.2025 року ОСОБА_1 надавалась соціальна послуга консультування.
Згідно повідомлення КНП «Іллінецька міська лікарня» Іллінецької міської ради від 29.01.2026 р. №01-14-150 (а.с.15) ОСОБА_1 не перебуває на обліку лікаря-нарколога, за амбулаторною психіатричною допомогою на протязі 5-ти років не зверталась.
Як видно з акту обстеження умов проживання від 22.01.2026 року (а.с. 27) було відвідано сім`ю ОСОБА_1 та встановлено, що матір`ю не створено належних умов для виховання та проживання її малолітньої дитини, а саме: в будинку не прибрано, речі розкидані, запас дров у мінімальній кількості, відсутні засоби гігієни, продукти харчування в мінімальній кількості, для дитини не було приготовлено їжі, дитина спить в одній кімнаті з дорослими на розкладному кріслі, в дитини взагалі немає іграшок.
Відповідно до протоколу №5 медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю (наркотику) та стану сп`яніння(а.с.16) ОСОБА_1 станом на 17:30 годину 22.01.2026 року перебувала в стані алкогольного сп`яніння (результат "Драгер" 1,31).
Відповідно до акту профілактичної бесіди від 22.01.2026 р. (а.с.28) з ОСОБА_1 було проведено профілактична бесіда.
На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с.29) щодо дитини ОСОБА_2 було встановлено, що рівень безпеки дитини - дуже небезпечний, оскільки існує загроза життю та здоров`ю дитини.
Відповідно до виписки із медичної амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.38) ОСОБА_2 була доставлена бригадою швидкої допомоги (вилучена з сім`ї) в інфекційне відділення та з 22.01.2026 року по 27.01.2026 року перебувала на лікуванні в стаціонарі з діагнозом: гострий фарингіт.
Згідно психолого-педагогічної характеристики дитини дошкільного віку ОСОБА_2 (а.с.39) дитина виховується у відокремленому підрозділі №2 «Дзвіночок» КЗ «Іллінецький заклад дошкільної освіти №1 «Сонечко» Іллінецької міської ради з 15 жовтня 2024 року, дитячий садочок відвідує систематично, щоденно дитина приходила чиста, акуратна, охайна, фізичний розвиток відповідає віку дитини, на недостатньому рівні розвинене мовлення.
Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Іллінецької міської ради № 5/01-07 від 23.01.2026 року (а.с.25) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було взято на первинний облік служби у справах дітей, як дитину залишену без батьківського піклування.
Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Іллінецької міської ради від 27.01.2026 року № 6/01-07 (а.с.26) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано на тимчасове проживання у сім`ю рідного дядька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном два місяці.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 23.01.2026 року №1 «Про невідкладне відібрання дитини в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю» (а.с.8) було вирішено, зокрема: «В зв`язку з загрозою життю та здоров`ю невідкладно відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в її матері ОСОБА_1 ; Затвердити висновок про доцільність невідкладного відібрання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в її матері ОСОБА_1 »
Згідно Висновку про доцільність невідкладного відібрання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8), орган опіки та піклування Іллінецької міської ради вважає за доцільне невідкладно відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в її матері ОСОБА_1 у зв`язку з загрозою життю і здоров`ю дитини.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками що проявляється в небажанні виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до життя доньки, її здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом, засобами гігієни. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів - відповідачки по справі ОСОБА_1 , та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , стягувати в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено, що: тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі №202/1931/22, провадження №61-14340св23; від 28 лютого 2024 року у справі №303/4697/22, провадження №61-16164св23; від 23 жовтня 2024 року у справі №464/2040/23, провадження №61-9216св24).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява №10383/09; рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява №2091/13).
У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Іlya Lyapin vs russia» (заява №70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи, сімейної ситуації та характеристик учасників цих.
Аналізуючи докази, які містяться в матеріалах справи, та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про недостатність доказів та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітньої дитини.
Надані позивачем докази не доводять факт злісного нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої доньки, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Висновок органу опіки та піклування, який міститься в матеріалах справи, має рекомендаційний характер, він належно не обґрунтований, зроблений без наведення достатніх доказів, які б підтверджували ухилення відповідача від здійснення батьківських обов`язків, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, а тому не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.
Судова колегія зауважує, що сімейні відносини мають складний характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини.
У цій же справі, на підставі наданих доказів, колегія суддів не вбачає наявність подібних ризиків, а також зважає на той факт, що відповідачка сама намагається в силу свого розуміння продовжувати бути матір`ю для власної дитини, вона працевлаштувалась, відповідно до психолого-педагогічної характеристики дитини дошкільного віку ОСОБА_2 дитина виховується у відокремленому підрозділі №2 «Дзвіночок» КЗ «Іллінецький заклад дошкільної освіти №1 «Сонечко» Іллінецької міської ради з 15 жовтня 2024 року, дитячий садочок відвідує систематично, щоденно дитина приходила чиста, акуратна, охайна, фізичний розвиток відповідає віку дитини.
Апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги не було встановлено, що мати є байдужою до долі своєї дитини, категорично не відповідає вимогам, необхідним для виховання дітей, або що вона коли-небудь заподіювала шкоду своїй дитині чи становить безпосередню загрозу для здоров`я та розвитку дитини, або що спілкування із нею може порушити відповідні права дитини.
Позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.
При цьому, позивачем не доведено, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення відповідачки батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дитини.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), проте, наявності таких обставин у цій справі не доведено.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц та від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
З урахуванням встановлених у справі обставин, беручи до уваги інтереси дитини, норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.
Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права згідно пунктів 2, 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 травня 2026 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Іллінецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В порядку розподілу судових витрат, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з Органу опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області на користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню 1997,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 травня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Іллінецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.
Попередити  ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області контроль за виконанням  ОСОБА_1  батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Органу опіки та піклування виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1997,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач:     В.П. Рибчинський
Судді:       Ю.Б. Войтко
С.Г. Копаничук