Справа № 711/6483/26
Номер провадження 3/711/1619/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (протокол серії ВАД № 985865, протокол серії ВБА № 009683), про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН в матеріалах справи відсутній,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
05.06.2026 близько 10.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 дії сексуального характеру без її згоди, а саме здійснював сексуальні домагання торкаючись інтимних частин тіла, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої та скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Також, 08.06.2026 близько 11.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство психологічного та економічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме не впускав до квартири та не віддавав особисті речі, внаслідок чого остання почувала себе ображеною, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що на даний час вони одружені, 05.06.2026 непорозумілися з дружиною, вона хотіла піти від нього, почалася сварка, а він лише хотів поговорити з дружиною, вона мабуть злякалася і подзвонила подружкам, вони приїхали і забрали дружину і речі. Ввечері він хотів поговорити з дочкою, але дружина викликала поліцію. 08.06.2026 зайшли в квартиру дружина з тещею за речами, зареєстровані у квартирі дитина і дружина, він квартиру подарував у 2024 році дружині. Одружені вони з 2021 року, жодного разу не сварилися. Дружина захотіла піти від нього, він наполягав, щоб залишилась, тому що у них дитина і він не хоче, щоб вони жили окремо.
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 05.06.2026 вона вирішила піти від чоловіка і повідомила йому, він вчинив сварку. Сексуального контакту вона не хотіла, але він наполягав, для неї це було неприйнятно, тому вона подзвонила подругам, вони приїхали і допомогли піти з квартири. Ввечері він прийшов на роботу, сів з нею в таксі, вона їхала до матері, він допоміг занести речі до квартир, але потім почалися розмови про повернення квартири, машини, почав словесно погрожувати. Вони просили залишити квартиру, але він не погоджувався, казав, що хоче поспілкуватися з дочкою, але вона рахувала, що в дану сварку дитину не потрібно втягувати, тому відмовила йому і повідомила його, що якщо він не піде, вона викличе поліцію. Сварка відбувалась досить довго, тому вона викликала поліцію. 08.06.2026 вона подзвонила зранку чоловіку і попросила повернути документи, він сказав, що його вдома немає. Вона вирішила відкрити квартиру власним ключем, але двері не відкривались, так буває, коли вони закриті зсередини. Вона подзвонила знову чоловіку і сказала, що викличе поліцію і зайде в квартиру з поліцією. Коли приїхала поліція двері квартири він відкрив. Вона зайшла в квартиру, але документів там не виявилось, як повідомив чоловік, що вона їх загубила, хоча насправді вона точно знала, що вони були вдома. Зараз вони звернулись до суду із заявою про розлучення, було вже перше засідання. Наполягає, що це були не звичайні сварки, а саме прояв насильства з боку чоловіка, саме так вона це відчувала. 
Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, можлива за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.п. 4, 14, 15, 17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:
-економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
-психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
-фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
-сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.
Згідно ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Крім пояснень, наданих учасниками розгляду в судовому засіданні, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, підтверджується матеріалами адміністративних справ, а саме: електронним рапортом; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.06.2026; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.06.2026; електронним рапортом; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.06.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.06.2026; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та копією фотокарток зі скріншоту переписки. 
Будь-яких даних, які б спростовували показання потерпілої ОСОБА_2 , і свідчили, що вона обмовляє ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні. Підстав не довіряти зазначеним поясненням потерпілої про обставини подій 05.06.2026 та 08.06.2026, які з самого початку були стабільними та не змінювалися, у суду немає. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП, доведена.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддя не вбачає.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено високий рівень небезпеки, але він вперше притягується до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тому суд вважає недоцільним направлення останнього для проходження програми для кривдників.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (триста сорок) грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Положення ч. 2 ст. 308 КУпАП передбачають, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: | | Т.  О.  Комплєктова