Справа № 457/1136/26
провадження №2/457/387/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне)
23 липня 2026 року м. Трускавець
Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.,
секретар судового засідання Ринда О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах Трускавецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,
за участі представника позивача Савченко О.Г. та прокурора Матолич О.О.,– 
в с т а н о в и в:

Дрогобицька окружна прокуратура в інтересах Трускавецької міської ради звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів. Позов мотивований тим, що Дрогобицькою окружною прокуратурою Львівської області проведено вивчення законності в сфері дотримання містобудівного законодавства, зокрема щодо повноти та своєчасності сплати пайових внесків на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Дрогобицькою окружною прокуратурою за наслідками опрацювання оприлюднених даних Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва встановлено, що згідно Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ЛВ122220905208, виданого відділом державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради та зареєстрованого в ЄДЕССБ, 08.09.2022 прийнято в експлуатацію об`єкт «Реконструкція нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля, 7 у м.Трускавець Львівської області. Вид будівництва - Реконструкція. Місце розташування об`єкта: АДРЕСА_1 . Замовник об`єкта: ОСОБА_1 (1772804670). Даний сертифікат видано на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 05.09.2022. Згідно з актом готовності будівельні роботи виконано у строк: початок робіт – червень 2017 року, закінчення робіт – липень 2022 року.20776493, АДРЕСА_2 ). Вказане будівництво (реконструкція) розпочато та здійснювалось на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 02.06.2017 Департаментом ДАБІ у Львівській області за ЛВ083171534213 на земельній ділянці з кадастровим номером 4611500000:01:005:0046, яка використовувалась замовником для будівництва на підставі договору оренди землі №292 від 22.12.2016. Як зазначено у декларації, управлінням архітектури, містобудування та землекористування Трускавецької міської ради видано містобудівні умови та обмеження забудови вказаної земельної ділянки №12-м/у від 05.04.2017. Згідно вказаних містобудівних умов будівництво (реконструкція) здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 4611500000:01:005:0046, яка перебуває в комунальній власності Трускавецької міської ради та надана ОСОБА_1 для будівництва нежитлового приміщення на підставі договору оренди землі №292 від 22.12.2016. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів. Таким чином, реконструкцію об`єкту розпочато у 2017 році та закінчено у 2022 році, тобто в період у якому наявний обов`язок у замовника реконструкції щодо сплати пайового внеску.За результатами розгляду запиту окружної прокуратури Трускавецькою міською радою листом №18/29-87/1 від 15.01.2026 надано копії документів, що стосуються здійснення ОСОБА_1 реконструкції даного об`єкту, а саме: акт готовності об`єкта до експлуатації від 05.09.2022, сертифікат ЛВ122220905208, містобудівні умови та обмеження №12-м/у від 05.04.2017, декларація про початок виконання будівельних робіт ЛВ 083171534213 від 02.06.2017 та витяг з реєстру будівельної діяльності. Відповідно, окружною прокуратурою додано до матеріалів позовної заяви також Сертифікат про прийняття об`єкта до експлуатації, отриманий з Порталу Єдиної електронної системи у сфері будівництва, у якому зазначено, що кошти пайової участі не сплачено з врахуванням п.13 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-IX від 20.09.2019 (отримано з порталу ЄДЕССБ).Поряд з цим, у п.12 акту готовності об`єкта до експлуатації від 27.12.2021 зазначено, що пайовий внесок не сплачується також згідно п. 13 ЗУ №132-ІХ від 20.09.2019. Крім того, , окружною прокуратурою з`ясовано, що рішенням Трускавецької міської ради №1560 від 18.12.2019 «Про затвердження форми Договору про пайову участь в створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Трускавця», а саме п.2 встановлено, що делеговано Управлінню житлово-комунального господарства і будівництва міської ради на укладення, реєстрацію, внесення змін, припинення дії, розірвання, поновлення договорів про пайову участь фізичних і юридичних осіб у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Трускавця.На запит окружної прокуратури від 06.01.2026, Трускавецькою міською радою надано інформацію 18/29-87/1 від 15.01.2026 про те, що договір про пайову участь з ОСОБА_1 щодо реконструкції нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля,7 у м.Трускавець, не укладався. Замовник не звертався до міської ради із заявою щодо визначення розміру пайової участі щодо вказаного об`єкта. Розрахунок пайової участі за вказаним об`єктом будівництва міською радою не проводився. Відповідачем пайова участь не сплачувалась. Таким чином, ОСОБА_1 не звертався та не подавав документи, що підтверджують вартість будівництва даного об`єкту, техніко-економічні показники об`єкта та, як наслідок, не сплатив пайовий внесок до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.Так, згідно акту готовності об`єкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва за затвердженою документацією на будівництво становить 0 грн, у тому числі витрати на будівельні роботи 0 грн, витрати на машини, обладнання та інвентар 0 грн. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 0 грн, у тому числі витрати на будівельні роботи 0 грн, витрати на машини, обладнання та інвентар 0 грн. У подальшому, у зв`язку з відсутністю даних про розмір кошторисної вартості та неможливістю провести розрахунок пайової участі, окружною прокуратурою 16.01.2026 скеровано запит на адресу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради. У відповіді від 26.01.2026 на запит Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради зазначив, що в електронних документах, а саме у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та експертного звіту від 04.07.2022 відсутня інформація про кошторисну вартість об`єкта будівництва. Водночас зазначено, що відповідно до зареєстрованої декларації
№ЛВ083171534213 від 02.06.2017 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля, 7 у м.Трускавець Львівської області» наявна інформація кошторисної вартості об`єкта, яку зазначено замовником у сумі 3596,06 тис.грн. Крім цього, окружною прокуратурою 29.01.2026, з метою з`ясування кошторисної вартості будівництва на момент введення його в експлуатацію, скеровувався запит на адресу філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області. Згідно відповіді Філії від 02.02.2026, зазначено, що остання підтверджує, що за зверненням замовника будівництва ОСОБА_1 , нею в 2017 році та 2022 роках виконувались експертизи за проектом «Реконструкція нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля, 7 у м.Трускавець Львівської області, за результатами яких було видано експертні звіти.Так, вказаний розрахунок проведено виходячи з кошторисної вартості будівництва, яку зазначено замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт ЛВ 083171534213 від 02.06.2027 та становить 3 596 060, 00 грн. Ставка розміру пайової участі для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту становить 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта. Величина пайового внеску складає 143 842,20 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2022 року по квітень 2026 року становлять55 511,07 грн, 3 % річних, нарахованих за період з 09.09.2022 по 28.05.2026 складають 16 031,51 грн. Отже, в цілому сума безпідставно збережених коштів пайової участі, 3 % річних та інфляційних втрат становить 215 384,78 грн.
Ухвалою судді від 25.06.2026 суддею Грицьківим В.Т. справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судовому засіданні прокурор Матолич О.О. позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 
Представник позивача Трускавецької міської ради Савченко О.Г. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позовну заяву задовольнити з наведених у ній підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 
Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача, однак відповідач у судове засідання не з`явився та не скористався процесуальним правом подачі відзиву чи заперечень на позовну заяву. 
Відповідач з заявами чи клопотаннями не звертався, хоча був належим чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 
З огляду на те, що відповідач у судове засідання не з`явився, не подав відзиву, а сторона позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, то згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд протокольною ухвалою від 23.07.2026 ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 
У судовому засіданні встановлено, що згідно з сертифікатом про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ЛВ122220905208, виданого відділом державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради та зареєстрованого в ЄДЕССБ, 08.09.2022 прийнято в експлуатацію об`єкт «Реконструкція нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля, 7 у м.Трускавець Львівської області. Вид будівництва - Реконструкція. Місце розташування об`єкта: АДРЕСА_1 . Замовник об`єкта: ОСОБА_1 (1772804670). Даний сертифікат видано на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 05.09.2022. Згідно акту готовності будівельні роботи виконано у строк: початок робіт – червень 2017 року, закінчення робіт – липень 2022 року.
Вказане будівництво (реконструкція) розпочато та здійснювалось на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 02.06.2017 Департаментом ДАБІ у Львівській області за ЛВ083171534213 на земельній ділянці з кадастровим номером 4611500000:01:005:0046, яка використовувалась замовником для будівництва на підставі договору оренди землі №292 від 22.12.2016. Як зазначено у декларації, управлінням архітектури, містобудування та землекористування Трускавецької міської ради видано містобудівні умови та обмеження забудови вказаної земельної ділянки №12-м/у від 05.04.2017.
Згідно з вказаними містобудівними умовами будівництво (реконструкція) здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 4611500000:01:005:0046, яка перебуває в комунальній власності Трускавецької міської ради та надана ОСОБА_1 для будівництва нежитлового приміщення на підставі договору оренди землі №292 від 22.12.2016. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів.
До початку проведення реконструкції вищевказаного нежитлового приміщення ОСОБА_1 було видано декларацію про початок виконання будівельних робіт ЛВ 083171534213 від 02.06.2017 Департаменту ДАБІ у Львівській області.
З Сертифіката про прийняття об`єкта до експлуатації, отриманого прокурором з Порталу Єдиної електронної системи у сфері будівництва, у якому зазначено, що кошти пайової участі не сплачено з врахуванням п.13 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». 
Одночасно у п.12 акту готовності об`єкта до експлуатації від 27.12.2021 зазначено, що пайовий внесок не сплачується також згідно п. 13 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».
Відповідно до рішення Трускавецької міської ради №1560 від 18.12.2019 «Про затвердження форми Договору про пайову участь в створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Трускавця» Управлінню житлово-комунального господарства і будівництва міської ради делеговано повноваження на укладення, реєстрацію, внесення змін, припинення дії, розірвання, поновлення договорів про пайову участь фізичних і юридичних осіб у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Трускавця. Розмір пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Трускавця визначений п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». 
Відповідно до листа Трускавецької міської Ради № 18/29-87/1 від 15.01.2026 договір про пайову участь з ОСОБА_1 щодо реконструкції нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на АДРЕСА_3 , не укладався; замовник не звертався до міської ради із заявою щодо визначення розміру пайової участі щодо вказаного об`єкта. Розрахунок пайової участі за вказаним об`єктом будівництва міською радою не проводився. Відповідачем пайова участь не сплачувалась. Отже, ОСОБА_1 не звертався та не подавав документи, що підтверджують вартість будівництва даного об`єкту, техніко-економічні показники об`єкта та, як наслідок, не сплатив пайовий внесок до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні») виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою до 01.01.2020 було передбачено зобов`язання замовника будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом перерахування до прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію до місцевого бюджету коштів. Водночас, у розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачено порядок пайової участі замовника будівництва, який впроваджено законодавцем з 01.01.2020 для: об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені; об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році. 
Отже, обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає: для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020; для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
У абз. 2 п. 2 р. ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» встановлено, що розмір пайової участі, який протягом 2020 року замовники будівництва інфраструктури населеного пункту, - для нежитлових будівель та споруд – 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Також, у вказаній нормі Закону зазначено, що замовник будівництва зобов`язаний у вищевказані строки звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Поряд з цим, слід зазначити, що за приписами п. 3 ч. 1 ст. 34, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Для отримання дозволу подається відповідна заява. 
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, порядок видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.
Встановлено, що замовником не внесено відповідні дані про кошторисну вартість будівництва в акт готовності об`єкта в експлуатацію. Згідно з актом готовності об`єкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва за затвердженою документацією на будівництво становить 0 тис.грн., у тому числі витрати на будівельні роботи 0 тис.грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 0 тис.грн. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 0 тис.грн, у тому числі витрати на будівельні роботи 0 тис.грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 0 тис.грн.
Відповідно до листа від 26.01.2026 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради в електронних документах, а саме: у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та експертного звіту від 04.07.2022 відсутня інформація про кошторисну вартість об`єкта будівництва; відповідно до зареєстрованої декларації №ЛВ083171534213 від 02.06.2017 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля, 7 у м.Трускавець Львівської області» наявна інформація кошторисної вартості об`єкта, яку зазначено замовником у сумі 3596,06 тис.грн.
Згідно з листом від 02.02.2026 філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області за зверненням замовника будівництва ОСОБА_1 у 2017 році та 2022 роках виконувались експертизи за проектом «Реконструкція нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля, 7 у м.Трускавець Львівської області, за результатами яких було видано експертні звіти. У першому і другому випадках філією не розглядалась кошторисна частина проектної документації, так як таке може виконуватись лише за рішенням замовникабудівництва і не є обов`язковим, оскільки будівництво виконувалось за приватні гроші. Відтак, філія не може надати документи, якими встановлено кошторисну вартість вищевказаного об`єкта.
Частина 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції на час отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, мав місце обов`язок замовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
Зі змісту частини 2 статті 40 Закону Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності`у редакції до 01.01.2020 видно, що такий обов`язок пов`язувався з наміром щодо забудови земельної ділянки, а не з початком тієї чи іншої стадії будівництва.
Зі змісту наведених норм також видно, що намір замовника будівництва щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті реалізується у поданні відповідної заяви та отриманні дозволу на виконання будівельних робіт.
Також, нормами статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла до 01.01.2020 року) визначалося, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об`єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 30 цього Закону. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками. У разі зміни замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником відповідно до укладеного ним договору про пайову участь.
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.
Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.
Інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Отже, на час отримання дозволу на виконання будівельних робіт (червень 2017 року), відповідач, як замовник, мав намір щодо забудови земельної ділянки та був зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Проте він не виконав цього обов`язку.
1 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», якими з 01.01.2020 року було виключено статтю 40 Закону №3038-VI, яка регулювала пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначили, що з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020 року.
Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Отже, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, а проте настають після набрання чинності новою нормою права.
Разом з тим, зміна норм права і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. За таких умов триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.
Стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла до 01.01.2020 року) визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до частини другої статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а тому і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Таким чином, з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після втрати нею чинності.
Окрім цього, пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення»Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. У такому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19.
Правилами статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначався обов`язок участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у передбачених цим Законом випадках який реалізувався шляхом перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття такого об`єкта в експлуатацію, а також обов`язок щодо укладення відповідного договору про пайову участь, положеннями якого мала бути визначеною належна до перерахування сума (розмір пайової участі).
Одночасно, частиною дев`ятою статті 40 Закону Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Відповідно доЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було виключено з 1 січня 2020 року.
Таким чином, починаючи з 01.01.2020 року передбачений до цього статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.
Отже, враховуючи, що згідно з дозволом на виконання будівельних робіт будівництво об`єкта розпочалося у червня 2017 року, тобто до набрання чинностіЗаконом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», відповідач зобов`язаний був у період з початку будівельних робіт забудови і до 01.01.2020 року звернутися до Трускавецької міської ради із заявою про укладення договору про пайову участь.
Суд звертає увагу, що на час коли згадана вище редакція статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» була чинною відповідач вже мав статус замовника будівництва та намір щодо забудови земельної ділянки, а отже наявний обов`язок відповідача взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури міста.
Однак ОСОБА_1 ухилився від виконання свого обов`язку, чим порушив норму статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо обов`язкової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту, яка на момент початку будови об`єкта і до 01.01.2020 року була чинною.
Окрім цього, ураховуючи, що будівництво об`єкта розпочалося у червня 2017 року абзацом другим пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Всупереч наведеним вимогам законодавства щодо містобудівної діяльності, відповідач до Трускавецької міської ради протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 року не звертався, заяву про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва до органу місцевого самоврядування не подавав. Така поведінка з боку відповідача є неправомірною та такою, що порушує права територіальної громади в особі Трускавецької міської ради.
Також відповідач, як замовник об`єкта будівництва не дотримався передбаченого Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» обов`язку щодо перерахування до місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) у строк до дати прийняття об`єкта в експлуатацію. 
Як неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 07.09.2023 у справі №916/2709/22 (пункт 93); від 15.08.2024 у справі №914/2145/23; від 03.12.2024 у справі №910/6226/23 (пункт 8.39)), відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог підпункту 3 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.
Згідно з розрахунком Трускавецької міської ради від 02.06.2026 безпідставно збережених коштів пайової участі для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, в тому числі, розрахунок інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми, виходячи з кошторисної вартості будівництва, яку зазначено замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт ЛВ 083171534213 від 02.06.2027, вартість будівництва становить 3596060, 00 грн. Ставка розміру пайової участі для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту становить 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта. Величина пайового внеску складає 143842,20 грн. 
Згідно зі ст. 612, 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційні втрати становлять 55 511,07 грн (нараховані за період з жовтня 2022 року року по квітень 2026 року), 
3% річних становлять 16 031,51 грн за період з 09.09.2022 по 28.05.2026. Отже, в цілому сума безпідставно збережених коштів пайової участі, 3 % річних та інфляційних втрат становить 215384,78 грн.
Розрахунок безпідставно збережених коштів здійснюється станом на час прийняття об`єкту в експлуатацію з врахуванням практики Верховного суду у аналогічних спорах, а саме викладених у постановах від 17.12.2024 у справі №903/283/24, від 20.02.2025 у справі №918/618/24, від 20.03.2025 у справі №903/601/24, від 20.05.2025 у справі №915/476/24. Верховний Суд залишав без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими було стягнуто з відповідачів пайовий внесок, розмір котрого визначено станом на момент прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
У постанові від 03.12.2024 у справі №910/6226/23 Верховний Суд висловив правову позицію, що пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску. При цьому, як неодноразово зазначив Верховний Суд (в постановах КГС ВС від 20.02.2024 у справі №910/20216/21 (пункт 50.6); від 15.08.2024 у справі №914/2145/23) обов`язок звернення із заявою про визначення розміру пайової участі не є тотожним обов`язку щодо сплати пайової участі. На підставі системного аналізу положень абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», а також статті 253 ЦК України слід зазначити, що обов`язок щодо сплати замовником будівництва пайового внеску виникає з наступного дня після визначення органом місцевого самоврядування розміру (суми) цього внеску і триває до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. З моменту введення об`єкта в експлуатацію замовник будівництва вважається таким, що прострочив виконання цього обов`язку і без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе відповідні кошти. До моменту визначення розміру пайового внеску у замовника будівництва існує лише обов`язок звернутися із заявою про його визначення.
Суд зауважує, що невиконання особою положень законодавства не повинно призводити до настання бажаного для неї внаслідок такого невиконання результату у вигляді звільнення від платежу та надавати майнові переваги порівняно із законослухняною особою.
З огляду на такі обставини суд робить висновок, що відповідач був зобов`язаний у 2020 році звернутися до позивача (органу місцевого самоврядування) із заявою про визначення розміру пайової участі стосовно об`єкта будівництва у строк до 10.01.2020 року і до введення об`єкта в експлуатацію у 08.09.2022 сплатити пайові внески. Проте, не сплативши пайову участь до місцевого бюджету попри законодавчо закріплений обов`язок, відповідач таким чином зберіг за собою майно (грошові кошти) за рахунок територіальної громади без достатньої правової підстави. Отже, має місце підтвердження порушення прав за захистом яких подано цей позов.
Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурор довів обов`язок відповідача як замовника будівництва здійснити оплату пайової участі щодо об`єкта будівництва у 2020 році до прийняття його в експлуатацію, що визначено безпосередньо п.4 ч.2 р.ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».
Невиконання відповідачем законодавчо закріпленого обов`язку щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта саме до введення об`єкта в експлуатацію надає право на стягнення цих коштів на підставі статті 1212 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
В цьому конкретному випадку суд зауважує, що замовник будівництва (відповідач) зобов`язаний перерахувати органу місцевого самоврядування (позивачу) безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України. Такі висновки сформульовані також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №643/21744/19 та Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі №910/9548/21.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17.
Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Отже, враховуючи вищенаведене, замовник ОСОБА_1 , розпочавши у 2017 році реконструкцію нежитлової будівлі з прибудовою та надбудовою під оздоровчий заклад з кафе на вул. Суховоля,7 у м.Трускавець Львівської області зобов`язаний був до прийняття її в експлуатацію сплатити на рахунок міськради кошти пайового внеску, однак цього не зробив, внаслідок чого без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які повинен був заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 до місцевого бюджету на користь Трускавецької міської ради кошти в сумі 215384,78 грн, з яких: 143842,20 грн – пайового внеску, 55511,07 грн - інфляційні втрати, 16031,51 грн - 3% річних від простроченої суми.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте Трускавецьким міським судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивачі: 
- Дрогобицька окружна прокуратура, ЄДРПОУ 0291003121, юридична адреса: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Шевченка, 29. 
- Трускавецька міська рада Львівської області, ЄДРПОУ 26230588, юридична адреса: Львівська обл., Дрогобицький район, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Рішення у повному обсязі виготовлено 27.07.2026. 
Суддя: | | В.  Т.  Грицьків