Справа № 420/16861/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 червня 2026 року надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення вислуги років за весь час проходження ним військової служби без врахування пільгових умов, зокрема один місяць за півтора місяця, за період з 01.08.2011 по 18.09.2014, що має складати 4 роки 8 місяців 10 днів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 обчислити вислугу років за час проходження військової служби з урахуванням пільгового періоду один місяць за півтора місяця за час проходження військової служби у військовій частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 01.08.2011 по 18.09.2014; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 № 8 «Про оголошення вислуги років військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 » з урахуванням вимог щодо зарахування до вислуги років пільгового періоду з розрахунку один місяць за півтора місяця за час проходження військової служби в військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, визначивши загальну вислугу років за весь час проходження мною військової служби 20 років 0 місяців 11 днів станом на 01.01.2026. 
Позиція позивача обґрунтовується наступним 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 01.08.2011 по 18.09.2014 він проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в військовій частині НОМЕР_2 (з 01.08.2011 по 12.03.2014 - військова частина НОМЕР_2 Внутрішніх військ МВС України, з 12.03.2014 по 18.09.2014 - військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України). В подальшому він проходив військову службу в добровільному порядку на різних посадах в військових частинах Національної гвардії України. З 06.07.2025 по теперішній час проходить військову службу за контрактом на посаді командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України. 
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 № 8 «Про оголошення вислуги років військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 », станом на 01.01.2026 вислуга років позивача складає 18 років 5 місяців 18 днів. Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 26.01.2016 №40, період проходження ним військової служби в даній військовій частині, а саме з 01.08.2011 по 18.09.2014, має обчислюватись на пільгових умовах, зокрема один місяць за півтора місяця. Таким чином, з урахуванням пільгових умов обчислення вислуги років, під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 , за період з 01.08.2011 по 18.09.2014 має становити 4 роки 8 місяців 10 днів, а загальна вислуга станом на 01.01.2026 має становити 20 років 0 місяців 11 днів. 
Такий підхід ІНФОРМАЦІЯ_1 до обчислення позивачу вислуги років за весь час проходження ним військової служби вважає дискримінаційним, такий що порушує основоположні права як людини, громадянина та військовослужбовця. Невжиття ІНФОРМАЦІЯ_4 дій (заходів) щодо правильного та повного обчислення позивачу вислуги років за час проходження ним військової служби, зокрема без врахування пільгових умов обчислення вислуги років один місяць за півтора місяця за період з 01.08.2011 по 18.09.2014 є фактичним проявом протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
З огляду на вказане, Позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом з метою захисту власних порушених прав та законних інтересів. 
Позиція відповідача обґрунтовується наступним 
Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначив, що відносно видання наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 №8 «Про оголошення вислуги років військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 », зазначаємо, що даним наказом відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 оголошується лише календарна вислуга років, для проведення надбавки за вислугу років військовослужбовцям за кожний календарний рік вислуги років. (До вислуги років військовослужбовців для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються в календарному обчисленні періоди служби, визначені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей"). Також слід звернути увагу, що Позивач, не звертався з відповідним рапортом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ), щодо надання йому розрахунку вислуги років за весь період проходження служби, та вказання пільгової вислуги років. 
На виконання Ухвали суд від 11.06.2026 по справі 420/16861/26, відповідача надав копію розрахунку вислуги років, що став підставою для видання наказу від 02.01.2026 №8, матеріали особової справи, що підтверджують характер проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 за період з 01.08.2011 по 18.09.2014 встановленні в довідці - розрахунку вислуги років, де зазначено посади проходження військової служби. Відповідно до довідки-розрахунку встановлено що вислуга років на 22.06.2026 року становить: Календарна вислуга років – 18 років 11 місяців 10 днів; Пільгова вислуга років (без врахування календарної вислуги) 04 роки 00 місяців 22 дні. Тобто вислуга років для визначення розміру пенсії становить 23 роки 00 місяців 01 день. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
29 червня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
Станом на 10 вересня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 в період з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу військовій частині НОМЕР_2 (з 01.08.2011 року по 12.03.2014 року - військова частина НОМЕР_2 Внутрішніх військ МВС України, з 12.03.2014 року по 18.09.2014 року - військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України).
В подальшому позивач проходив військову службу в добровільному порядку на різних посадах в військових частинах Національної гвардії України. 
З 06.07.2025 року по теперішній час позивач проходить військову службу за контрактом на посаді командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 року № 8 «Про оголошення вислуги років військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 », станом на 01.01.2026 року його вислуга років складає 18 років 5 місяців 18 днів.
Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 26.01.2016 року №40, період проходження позивачем військової служби в даній військовій частині, а саме з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року, має обчислюватись на пільгових умовах, зокрема один місяць за півтора місяця. Таким чином, з урахуванням пільгових умов обчислення вислуги років, під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 , за період з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року має становити 4 роки 8 місяців 10 днів, а загальна вислуга станом на 01.01.2026 року має становити 20 років 0 місяців 11 днів.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення вислуги років за весь час проходження ним військової служби без врахування пільгових умов, зокрема один місяць за півтора місяця, за період з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року, що має складати 4 роки 8 місяців 10 днів, звернувся до суду з даним позовом.
Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. 
Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Частинами 1 та 2 статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
Як гарантовано частиною 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Виходячи з преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Абзацами 1, 2 ч. 4 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 4. Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п.п.13.1, розділу ХІІІ «Правила виплати надбавки за вислугу років» Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:
зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами);
проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);
проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Згідно з п.п. 6, 7 розділу IV Порядку № 260, для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Аналіз вказаних положень Порядку № 260 вказує, що командир військової частини оголошує наказом обсяг вислуги років військовослужбовців, який враховується для обчислення надбавки за вислугу років. При цьому, наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності).
Як встановив суд, вислуга років ОСОБА_1 порахована відповідно до календарного періоду перебування у списках військової частини.
Разом з тим, згідно з Довідкою військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 26.01.2016 року №40, період проходження позивачем військової служби в даній військовій частині, а саме з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року, має обчислюватись на пільгових умовах, зокрема один місяць за півтора місяця. 
Таким чином, з урахуванням пільгових умов обчислення вислуги років, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , за період з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року має становити 4 роки 8 місяців 10 днів, а загальна вислуга станом на 01.01.2026 року має становити 20 років 0 місяців 11 днів. 
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) протиправно не враховувало під час обрахунку вислуги років позивача період проходження ним військової служби у військовій частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року на пільгових умовах (один місяць за півтора місяця0. 
Суд зазначає, що відповідно до Порядку №260 вислуга років для обчислення надбавки визначається наказом командира військової частини на підставі особових справ та інших документів. Водночас встановлено, що відповідач обчислив вислугу років позивача лише за календарним періодом перебування у списках військової частини, не врахувавши період проходження ним військової служби у військовій частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року, підтверджені довідкою №40 від 26.01.2016 року, довідкою № 244 від 04.06.2026 року. Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність неврахування зазначених періодів при визначенні вислуги років, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 року № 8 «Про оголошення вислуги років військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 », суд зазначає наступне.
Як уже встановлено судом, відповідно до пунктів 6, 7 розділу IV Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців. Такий наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів, що підтверджують проходження військової служби, при цьому календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Отже, наказ про оголошення вислуги років має похідний характер та видається на підставі відповідних документів, які підтверджують періоди проходження військової служби та підстави для їх зарахування до вислуги років у календарному або пільговому обчисленні.
Водночас суд враховує доводи відповідача про те, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.01.2026 року № 8 визначає вислугу років, яка використовується для цілей виплати надбавки за вислугу років, а не встановлює остаточний розмір вислуги років для призначення пенсії.
При цьому на виконання ухвали суду від 11.06.2026 року відповідачем надано до матеріалів справи довідку-розрахунок вислуги років позивача, відповідно до якої станом на 22.06.2026 року календарна вислуга років ОСОБА_1 становить 18 років 11 місяців 10 днів, пільгова вислуга років без урахування календарної - 4 роки 00 місяців 22 дні, а вислуга років для визначення розміру пенсії - 23 роки 00 місяців 01 день.
Таким чином, наданий відповідачем розрахунок свідчить про те, що при визначенні загальної вислуги років позивача відповідачем враховується як календарна, так і пільгова вислуга років. Водночас позивачем не наведено належного обґрунтування того, що саме до наказу від 02.01.2026 року № 8 повинні бути внесені зміни із зазначенням у ньому загальної вислуги років у розмірі 20 років 00 місяців 11 днів, з огляду на відмінність правового призначення такого наказу та розрахунку вислуги років для цілей пенсійного забезпечення.
Більше того, заявлена позивачем загальна вислуга років у розмірі 20 років 00 місяців 11 днів станом на 01.01.2026 року фактично визначена ним шляхом додавання до календарної вислуги, зазначеної у наказі № 8, додаткового періоду, який утворився внаслідок пільгового обчислення періоду служби у військовій частині НОМЕР_2 . Водночас позивачем не доведено, що саме такий спосіб обчислення має бути відображений у наказі № 8 як загальна вислуга років та що цей наказ повинен містити саме той показник, який заявлений у позовних вимогах.
Суд також звертає увагу, що предметом спору у цій справі є правомірність неврахування відповідачем пільгового періоду проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року. У цій частині суд дійшов висновку про протиправність неврахування зазначеного періоду під час визначення вислуги років позивача.
Разом з тим встановлення судом протиправності неврахування відповідного періоду не означає автоматичного задоволення вимоги про внесення змін до конкретного наказу саме у спосіб, запропонований позивачем, якщо такий спосіб не відповідає правовому призначенню цього наказу та встановленому нормативно-правовими актами порядку обчислення вислуги років.
Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності. Водночас відповідно до частини першої цієї статті кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено протиправність неврахування відповідачем при обчисленні його вислуги років пільгового періоду проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Водночас вимога про зобов`язання відповідача внести зміни до наказу від 02.01.2026 року № 8 саме шляхом визначення загальної вислуги років позивача у розмірі 20 років 00 місяців 11 днів задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб захисту не узгоджується із встановленим законодавством порядком визначення та відображення календарної і пільгової вислуги років, а також фактичними даними, наданими відповідачем у ході розгляду справи.
При цьому суд наголошує, що відмова у цій частині позовних вимог не спростовує встановленого судом факту наявності у позивача права на зарахування періоду проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача провести обчислення вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням пільгового періоду проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 01.08.2011 року по 18.09.2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, із відображенням відповідних результатів у документах з обліку вислуги років у порядку, передбаченому законодавством. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, норми діючого законодавства, правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково. 
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат суд не здійснює. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у неврахуванні під час обчислення вислуги років ОСОБА_1 періоду проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 01 серпня 2011 року по 18 вересня 2014 року на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести належне обчислення вислуги років ОСОБА_1 з урахуванням періоду проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 01 серпня 2011 року по 18 вересня 2014 року на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за півтора місяця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя С.О. Cтефанов