Єдиний унікальний номер 741/860/26
Провадження № 2/741/1023/26

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 24 серпня 2026 року 

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області Киреєв О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
01 червня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 29 червня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем у відповідності до Законів України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування» у електронній формі був укладений кредитний договір № 1569-7289, за умовами якого відповідачу на особисті потреби був наданий кредит в сумі 2000 грн. строком на 365 днів із встановленням базового періоду - 30 днів, зниженої процентної ставки – 1 % в день, стандартної процентної ставки 1% протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,74% починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, комісії за видачу кредиту – 15% від суми кредиту. 15 липня 2025 року до кредитного договору була укладена додаткова угода № 1, відповідно до умов якої сторони домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2800 грн. Позивач виконав взяті зобов`язання, надав відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконала у зв`язку із чим станом на 10 квітня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 20041,28 грн. 
Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1569-7289 від 29 червня 2025 року в сумі 20041,28 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою від 08 червня 2026 року в справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Сторонам було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, інформація про розгляд справи також була розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу Судова влада України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідач відзив на позов до суду не подала.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2021 року у справі 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17).
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1569-7289, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію для задоволення особистих потреб, надав їй в кредит грошові кошти у сумі 2000 грн. із встановленням базового періоду – 30 днів, стандартної процентної ставки – 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів та 0,74% за кожен день користування кредитом починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору, комісії за видачу кредиту – 15%, процентів за прострочення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) – 401500% річних від суми заборгованості. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2% від неповернутої суми кредиту.
На підставі додаткової угоди до кредитного договору № 1 від 15 липня 2025 року, укладеної між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем, сторони домовились про надання додаткових коштів у кредит та продовження строку кредитування, а саме додаткові кошти 2800 грн., загальний строк кредитування 381 день.
Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, вчинених в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.ст. 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України.
При цьому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу можливість користуватися обумовленим розміром коштів кредитної лінії.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10 квітня 2026 року складає 20041,28 грн., з якої 4800 грн. – заборгованість за кредитом, 12121,28 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками та 2400 грн. – проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України, 720 грн. – комісія.
Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, не доведено належного повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності якого не спростована.
З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач допустила порушення умов договору щодо своєчасної та повної сплати кредиту та плати за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, нарахованими процентами за користування кредитом та комісією.
Щодо позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи те, що проценти за порушення грошового зобов`язання, які передбачені кредитним договором, нараховані у період дії в Україні воєнного стану, вони підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 17641,28 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується матеріалами справи.
Позовні вимоги задоволено на 88,02 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2343,44 грн.
Керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, –
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, заборгованість за кредитним договором № 1569-7289 від 29 червня 2025 року в сумі 17641 (сімнадцять тисяч шістсот сорок одна) грн. 28 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 44 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв