Провадження № 2/742/608/26 
Єдиний унікальний № 742/6293/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м.Прилуки 
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №101534775, згідно з умовами якого відповідач отримав3000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W23153. Після чого, укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті та визначеної в Кредитному договорі.
31.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №9-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022, сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до Договору факторингу №9-МЛ/Т від 31.01.2023 разом з матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено кредитний договір договором №101534775 від 05.10.2022 ідентифікований. Також 04.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.202 за якою сторони внесли зміни в Додаток №1 до Договору – форму Реєстру боржників.
Позивач направляв відповідачу претензію від 16.10.2025 з вимогою про повернення боргу, оскільки в добровільному порядку відповідач не сплатив борг, проте позитивних результатів це не дало, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку на його користь за договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 в сумі 10122,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2550,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками становить 7272,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 300,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання, яке було відкладено до 17.07.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно матеріалів цивільного позову просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмового відзиву просив відмовити у задоволенні позову, зменшити проценти за користування кредитом та зменшити витрати на правову допомогу до 2000,00 грн, посилаючись на те, що відповідач не надав докази видачі кредиту. Позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним договором. Щодо розміру денної процентної ставки, то відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1%. Щодо недоведеності правильності нарахування суми заборгованості, то згідно договору строк позики (строк дії кредиту) становить 30 календарних днів, та на переконання відповідача право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Крім того, заявлена сума витрат позивачем, у розмірі 8000,00 грн на правничу допомогу не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних актів. Окрім цього, розрахунку витрат на правничу допомогу, позивачем та його представником не надано, а також не надано доказів реальності понесених судових витрат (доказів оплати послуг адвоката).
Представником позивача надані до суду додаткові пояснення по справі у відповідності до яких позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Свої пояснення мотивують тим, що 05.10.2022 між фізичною особою позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» дійсно був укладений кредитний договір №101534775, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000,00 грн.На підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення №52088942 від 05.10.2022 , з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на картковий рахунок№ НОМЕР_1 , кредитні кошти в сумі 3000,00 грн, у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані копи який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п.2.1 Договору.Відповідач, який заперечує факт отримання ним коштів має можливість надати повнийномер карти, а також виписку за картковим рахунком № НОМЕР_1 наспростування/підтвердження зарахування обставин отримання 05.10.2022 кредиту в сумі 3000,00 грн, що є його прямим процесуальним обов`язком згідно із ч.1 ст.81 ЦІК України, у випадку наявності заперечень щодо отримання кредитних коштів.Щодо умов Кредитного договору та несправедливих нарахувань, то відповідно до п.1.7. Кредитного договору Позичальник не повинен сплачувати на користь Кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород Кредитодавця неможуть бути збільшені Кредитодавцем без згоди Позичальника. Згідно п.6.5 кредитного договору №101534775від 05.10.2022 , сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитний договір укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми.Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №01534775 від 05.10.2022. Окрім цього, номер телефону на який було направлено одноразовий ідентифікатор співпадає з тим, що вказаний відповідачем у реквізитах відзиву на позовну заяву, що ставить під сумнів твердження Відповідача про те що одноразовий ідентифікатор не був надісланий і номер телефону йому не належить.Ініціювання укладення Кредитного договору №101534775 від 05.10.2022 здійснено ОСОБА_1 шляхом заповнення Анкети-заяви на кредит. Наступним кроком є ознайомлення Відповідача з умовами кредитного договору - відображено в Паспорті споживчого кредиту №101534775 від 05.10.2022. У паспорті споживчого кредиту №101534775 у пункті 2.3 викладенні основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформація, щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.Отже укладення Кредитного договору №101534775 від 05.10.2022 після ознайомлення з його умовами с правом Відповідача, а не його обов`язком. При цьому сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №101534775 від 05.10.2022 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023.Тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сумщодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Також представник позивача зазначив, щона час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.Відповідно до чинного законодавства усі дії Позивача с правомірними, оскільки у своєму позові Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкціїчи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків тапрострочену заборгованістьза комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням.Щодо стягнення комісії за Кредитним договором, то відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022, комісія за надання кредиту - 300.00 грн, нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово.Тобто комісія за надання кредиту не стосується додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту чи надання інформації про стан кредитної заборгованості.Крім того, розмір витрат на правову допомогу у сумі 8000,00 грн є обґрунтованим та підтвердженим належними документами (а.с.54-59).
Відповідно до ч.2 ст.247ЦПКУкраїни у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розглядсправи здійснюєтьсясудом завідсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101534775, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит у сумі 3000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до умов договору про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 3000 грн, строком на 105 днів, з них пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 18.01.2023. Загальні витрати позивальника за пільговий період складають 750 грн. в грошовому виразі та 22711 відсотків річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складає 8850 грн. в грошовому виразі та 1025,00 відсотків річних у процентному значенні. 
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п.2.1 Договору).
У Паспорті споживчого кредиту та анкеті-заяви на кредит ОСОБА_1 вказав свій номер мобільного телефону на який направлено одноразовийідентифікатор для підписання договору про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022.
Вищезазначенікредитнийдоговір та паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора.
Згідно копії платіжного доручення 52088942 від 05.10.2022, ТОВ «Мілоан» перерахувало 3000 грн. ОСОБА_1 кошти згідно договору №101534775 на кредитний рахунок НОМЕР_1 .
Крім того, як вбачається з листа АТ «Універсал банк» від 30.05.2026, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком було емітовано платіжну картку НОМЕР_3 . 05.10.2022 на платіжну картку № НОМЕР_3 , банком -емітентом якої є АТ «Універсал банк» був зарахований платіж у сумі 3000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наведеного у позовній заяві, борг за договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 становить 10122,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2550,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками становить 7272,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 300,00 грн,
31.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_2 , що також підтверджується копієюАкту прийому-передачі Реєстру боржників від 31.01.2023 до Договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023, та копією платіжної інструкції №69985 від 31.01.2023.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 у розмірі 10122 грн.
16.10.2025 за вих. №22285633/41 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направляв ОСОБА_1 претензію від з вимогою про повернення боргу в розмірі 10122 грн, протев добровільному порядку відповідач борг так і не сплатив.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у які й мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, якіберуть участь у судовому розглядісправи.
Суд констатує, що у даному випадку договір про споживчий кредит підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 05.10.2022 правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Відповідач пройшов процедуру ідентифікації, надав згоду на обробку персональних даних, пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, ознайомився із текстом примірного договору, відповідними правилами та умовами надання кредиту. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору, останній, уклав кредитний договір, який був підписаний відповідно до вимог ст.ст. 6, 8, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21); від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 виконало та надало відповідачу грошові кошти в сумі3000 грн., щопідтверджено як платіжним дорученням 52088942 від 05.10.2022 про перерахування грошових коштів так і листом АТ «Універсал банк» від 30.05.2026 про зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 за №4441114416524385платежу у сумі 3000 грн.
Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором про споживчий кредит та їхнє не повернення відповідно до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2550 грн.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про споживчий кредит. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на йому картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У даній справі встановлено, що згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 3000 грн.; дата надання кредиту 05.10.2022; строк кредитування –105 календарних днів і складається з пільгового та поточного періодів. Дата остаточного погашення заборгованості 18.01.2023.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та наддав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
В позовній заяві позивачем наведено розрахунок процентів на суму 7272 грн., який не спростований відповідачем.
За таких обставин заявлена позивачем сума боргу за кредитним договором у розмірі 9822 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2550 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 7272 є обґрунтованою та доведеною.
Разом з тим, відповідачем не наданого власного обґрунтованого розрахунку заборгованості, а отже доводи щодо неправильного розрахунку не можуть бути прийнятими до уваги.
При цьому, помилковим є посилання представника відповідача щодо несправедливості нарахованих кредитодавцем процентів, розмір яких значно перевищує суму заборгованості за кредитом, та їх суперечність ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Так, у п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Така компенсація є притаманною випадкам невиконання (неналежного виконання) зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.
Разом з тим, за приписами ст. 1048, 1056-1 ЦК України проценти є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.
При цьому, судом враховано, що спірні проценти були нараховані банком позичальнику у межах строку дії кредитного договору і фіксованою ставкою визначеною в договорі.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі 0,1 відсотка, оскільки кредитний договір між сторонами укладено 05 жовтня 2022 року на строк до 18 січня 2023 року, тобто до набрання чинності законодавчими змінами, якими встановлено відповідне обмеження. 
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Закон № 3498-IX не містить положень про поширення зазначеного обмеження на кредитні договори, строк дії яких закінчився до набрання ним чинності. Відтак підстав для застосування до спірного договору обмеження максимальної денної процентної ставки немає.
За таких обставин, не можна вважати умови укладеного між сторонами кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування процентів не справедливими й такими, що створюють дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, а тому вони не підпадають під дію ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Крім того, підписуючи кредитний договір, відповідач погодився з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього правочину і не суперечили вимогам чинного законодавства. 
При цьому, викладені в кредитному договорі умови щодо періоду та розміру нарахування відсотків є чіткими та зрозумілими, попередньо були доведені до позичальника й у Паспорті споживчого кредиту. Враховуючи принцип свободи договору відповідач мав можливість не вступати з позивачем у кредитні правовідносини, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами несправедливим, проте погодився на такі умови договору, підписавши його без будь яких застережень. Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право, передбачене п.3.4.4 Договору, на відмову від отримання кредиту, відповідач продовжував користуватися кредитними коштами позивача й до нього з жодними заявами не звертався. 
Вбачається, що 31.01.2023 від ТОВ «Мілоан» право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 перейшло до нового кредитора – ТОВ «ФК «Кредит Капітал», що повністю підтверджується дослідженими судом доказами.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 не звертався із письмовою заявою про припинення дії договору ні до первісного кредитора, ні до його правонаступника.
З огляду на те, що договір факторингу не є нікчемним за законом та не визнаний судом недійсним, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі чинного договору набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором, а отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягненняна користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Також суд враховує, що позивач після укладення договору факторингу додаткові нарахування за кредитним договором не здійснював.
Суд відхиляє доводи відповідача про нікчемність умови кредитного договору про нарахування комісії за видачу кредиту.
10 червня 2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання (видачу) кредиту.
Відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022, комісія за надання кредиту 300 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. 
Отже, сплата комісії за видачу кредиту передбачено умовами укладеного між сторонами договору.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2422 грн 40 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
Щодо витрат на правничудопомогу, то суд виходить з такого.
Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.
В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано: 
- договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025р., укладений між ТОВ « ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»;
- ордер на надання правничої допомоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенко М.І.);
- акт наданих послуг №Д/6239 від 22.10.2025р., сума яких складає 8000,00 грн. 
- детальний опис наданих послуг №Д/6239 від 22.10.2025р., за договором про надання правової допомоги де визначено обсяг наданих послуг та час їх виконання .
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмірвитрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи принципи розумності, співмірності й нескладності справи, враховуючи, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні, суд, приходить до висновку щодо зменшення заявлених до стягнення позивачем витрат до 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст.509, 525, 526, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ- 35234236, адреса: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, заборгованість за Договором про споживчий кредит №101534775 від 05.10.2022 в розмірі 10 122 (десять тисяч сто двадцять дві) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ- 35234236, адреса: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі) гривень.
В іншій частині позову – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА