Справа № 288/946/26 
Провадження № 2/288/874/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року селище Попільня 
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді - Рудник М. І., 
за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області, відділ № 1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області, відділ № 1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що його батько, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Лисівка, Попільнянського району, після смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай).
Спадщину після смерті батька позивач прийняв вчасно.
До складу спадщини, яка залишилася після смерті батька, крім іншого, увійшло і його право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Полісся» с. Лисівка, Попільнянського району Житомирської області орієнтовною площею 2,20 га з кадастровим № 1824783700:01:000:0005, яке належало померлому батьку, відповідно до довідки Корнинської селищної ради Житомирського району № 111 від 25.04.2025 року та № 69 від 17.03.2026 року та № 85 від 04.06.2026 року.
Коли позивач звернувся до держаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), то йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю у спадкодавця (батька) правовстановлюючого документу. 
Інших спадкоємців, які мали б право на спадщину на вказану земельну частку (пай) не має.
За життя, померлий не встиг оформити право власності (Державний акт) на підставі відповідних документів на право на земельну частку (пай), який є основним документом, що підтверджує вказане право, єдиного в Україні зразка, видача та реєстрація якого проводиться відповідною районною державною адміністрацією, згідно з п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року.
З метою оформлення спадщини на вказане право на земельну частку (пай), позивач звернувся до державного нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори, проте отримав відмову через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), виданих на померлого батька.
Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок вартість земельної частки (паю) за кадастровим номером 1824783700:01:000:0005 становить 85934,36 гривень.
Позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Полісся» с. Лисівка, Попільнянського району Житомирської області орієнтовною площею 2,20 га з кадастровим № 1824783700:01:000:0005, яке належало померлому, відповідно до довідок Корнинської селищної ради Житомирського району № 111 від 25.04.2025 року, № 69 від 17.03.2026 та № 85 від 04.06.2026 року в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 належну йому на підставі розпаювання земель, як члену КСП «Полісся». 
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив в якому просила справу розглядати без участі їх представника, не заперечує у задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області, відділ № 1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без участі їх представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 січня 1984 року Великокліщівською сільською радою народних депутатів Народицького району, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запис за № 2. /а.с. 9/
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11 березня 1997 року Лисівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с. 10/
Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2024 року, спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його син ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із 1/8 ідеальної частини житловго будинку АДРЕСА_1 ./а.с.11/
Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 18 жовтня 2024 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, в Спадковому реєстрі зареєстровано свідоцтво про право на спадщину, спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємець ОСОБА_2 . /а.с. 12/
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 18 жовтня 2024 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, Житомирського районного нотаріального округу, Житомирської області, актуальна інформація про об`єкт речових прав, а саме: власником 1/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , вказаний ОСОБА_2 , форма власності: спільна часткова. /а.с. 13/
Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 11 червня 2026 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу, спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с. 14/
Відповідно до довідки виданої Корнинською селищною радою Житомирського району Житомирської області с.Лисівка № 111 від 25.04.2025 року, дійсно за ОСОБА_8 рахується земельна частка (пай) під № 69 орієнтовною площею 2,20 га, по реформованому КСП «Полісся», яка знаходиться за межами с.Лисівка. /а.с. 15/
Як вбачається з довідки виданої Корнинською селищною радою Житомирського району Житомирської області с.Лисівка № 69 від 17.03.2026 року, згідно розпаювання земель по КСП «Полісся» рахується земельна ділянка № НОМЕР_3 за ОСОБА_9 , площа 2,97 ум.га, а пізніше з присвоєнням кадастровим номером 1824783700:01:000:0005. /а.с. 16/
Відповідно до довідки виданої Корнинською селищною радою Житомирського району Житомирської області с.Лисівка № 85 від 04.06.2026 року, земельна ділянка, яка при розпаюванні земель реформованого КСП «Полісся» с.Лисівка, Попільнянського району, Житомирської області була виділена ОСОБА_10 за кадастровим номером 1824783700:01:000:0005 на даний час рахується в невитребованих паях Корнинської селищної ради. /а.с. 17/
Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 25 жовтня 2024 року, загальні відомості про земельну ділянку: кадастровий номер - 1824783700:01:000:0005, місце розташування Житомирська область, Житомирський район, за межами с.Лисівка, діл.№ НОМЕР_3 , категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, площа 2.2042 га. /а.с. 18-22/
Згідно повідомлення № 1387/35-24 від 27 листопада 2024 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ 1, у наявній у Відділі №1 «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Попільнянською районною державною адміністрацією с. Лисівка, запис щодо сертифіката на право на земельну частку (пай) на гр. ОСОБА_3 , відсутній. Разом з тим у вищезазначеній Книзі, за №297 від 08.04.1997 року міститься запис щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії`ЖТ №0154849 на гр. ОСОБА_3 розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, на підставі розпорядження голови Попільнянської РДА від 27.01.1997 року № 20. У графі Книги «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» відсутній підпис про його отримання. Станом до 01.01.2013 року, відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, наявних у Відділі №1, відомості щодо державного акта на право власності на земельну ділянку на гр. ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 ), відсутні. Надати дублікат або копію сертифіката на право на земельну частку (пай) немає можливості. Крім того, проектно - технічна документація із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю (земельні частки (паї) громадянам за рахунок земель КСП «Полісся» на території Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області та інформація щодо жеребкування між членами КСП «Полісся», у Відділі № 1 відсутні. /а.с. 23/
Відповідно до Витягу № НВ-9968530872026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 03 червня 2026 року, вартість земельної ділянки за кадастровим номером 1824783700:01:000:0005 становить - 85934,36 гривень. /а.с. 24/
Згідно до постанови № 100/02-31 від 11 червня 2026 року завідуючої Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області, ОСОБА_12 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , батька - ОСОБА_13 , в зв?язку із відсутністю у спадкодавця правовстановчого документу. Також неможливо встановити належність права на земельну частку пай за спадкодавцем. /а.с. 25/
Як вбачається з довідки № 99/02-14 від 11 червня 2026 року завідуючої Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 — ОСОБА_3 відкрито спадкову справу за номером 132/2024 року, шляхом подачі заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину та згідно із наданими документами встановлено фактичний вступ у права спадкування за ст. 529 Цивільного кодексу України 1963 року. Єдиним спадкоємцем за законом, на все рухоме та нерухоме майно, що належало померлому, є його син, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично вступив у права спадкування та входить в коло спадкоємців. /а.с. 26/
Частиною першою статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.
Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.
Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (пункт 2).
Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.
Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Пункт 7 вищевказаного Указу визначає, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.
Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.
Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). 
Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування.
Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.
Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вищезазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Стаття 5 вищевказаного Закону визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).
Відповідно до довідок виданих Корнинською селищною радою Житомирського району Житомирської області с.Лисівка, дійсно за ОСОБА_8 рахується земельна частка (пай) під № НОМЕР_3 орієнтовною площею 2,20 га, по реформованому КСП «Полісся», яка знаходиться за межами с.Лисівка з кадастровим номером 1824783700:01:000:0005 та на даний час рахується в невитребованих паях Корнинської селищної ради.
Таким чином, оскільки ОСОБА_6 отримав право на земельну частку (пай), тому він є таким, що при житті набув право власності на земельну частку (пай), однак не оформив її документально. 
Як вбачається з статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.
Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. 
Позивач є сином спадкодавця, інші спадкоємці відсутні, він фактично прийняв спадщину, однак спадщину на земельну частку (пай) позивач не може оформити по причині не пред`явлення ним правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).
Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця).
Таким чином, оскільки спадкодавець за життя набув право власності на земельну частку (пай), відповідно саме вказане право і переходить до позивача. 
Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 46, п. 2 ч. 1 ст. 49 Глави 4 та ст. 67 Глави 7 Закону України «Про нотаріат», Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб може бути видане на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) чи договорів дарування, міни, чи свідоцтва про право на спадщину, чи рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.
У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , за життя, правомірно набув права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, як член реформованого КСП «Полісся» с.Лисівка Попільнянського району Житомирської області, а тому, право на вказану земельну частку (пай) увійшло до складу його спадщини.
Так як, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3 , він прийняв спадщину після смерті батька на підставі ст. 529 ЦК України (1963 року), так як фактично вступив у права спадкування та входить в коло спадкоємців, отже він має право звернутись до суду з даним позовом. 
Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7; Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року № 899-ІV; статтями, 131, 152 Земельного Кодексу України; статтям 373, 374, 386, 392, 1217, 1220-1221, 1223, 1225, 1268-1270, 1297 Цивільного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області, відділ № 1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителем АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Полісся» с. Лисівка, Попільнянського району, Житомирської області орієнтовною площею 2,20 га з кадастровим № 1824783700:01:000:0005, яке належало померлому ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського 
районного суду       М.І. Рудник