копія

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року Справа № 608/1276/26
Номер провадження1-кп/608/397/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «ЕASYCON» кримінальне провадження № 12026211110000149, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 березня 2026 року щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , 
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, 21 березня 2026 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 , будучи поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, разом з поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 та поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 заступили на добове чергування в складі групи оперативного реагування Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.
О 23 год. 26 хв. 21 березня 2026 року поліцейські групи оперативного реагування Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зреагували на повідомлення, що надійшло на лінію «102», про те, що поблизу парку культури та відпочинку імені Івана Франка, що по вул. Шевченка у місті Чорткові Тернопільської області відбувається бійка.
По прибуттю за вказаною адресою, під час відпрацювання повідомлення, що надійшло на лінію «102», 21 березня 2026 року близько 23 год. 30 хв. до поліцейських групи оперативного реагування Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_3 та, достовірно знаючи та чітко усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, оскільки останні були одягнені у форменний одяг із знаками розрізнення, почав висловлюватись в грубому та агресивному тоні. В ході цього у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу парку культури та відпочинку імені Івана Франка, що по вул. Шевченка у місті Чортків Тернопільської області, 21 березня 2026 року о 23 год. 30 хв. в ході словесного конфлікту із працівником поліції наніс не менше двох ударів правою рукою в обличчя поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , який після отриманих ударів впав на асфальтобетонне покриття та втратив свідомість. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , поліцейському ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження, у вигляді синця та садна на обличчі зліва. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження, як в їх сукупності так і кожне зокрема, відноситься до легких. 
Крім того, 22 березня 2026 року близько 01 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, за адресою: м. Чортків, вул. Горбачевського, 1 в Тернопільської області повторно виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи на першому поверсі приміщення Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області 22 березня 2026 року о 01 год. 01 хв. в ході словесного конфлікту із працівником поліції, а саме поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , який виконував свої службові обов`язки, почав висловлюватися в адресу поліцейського нецензурною лексикою, на вимогу про припинення такої поведінки не реагував, після чого наніс один удар головою в скроневу ділянку голови ОСОБА_6 із правої сторони. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 поліцейському ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, за ступенем тяжкості вищезазначене тілесне ушкодження відноситься до легких. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме: в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. 
23 липня 2026 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі статей 468, 469, 471, 473, 474 КПК України укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні 12026211110000149, внесеному в ЄРДР 22 березня 2026 року. Згідно з даною угодою, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин. Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, оскільки обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, попросив вибачення у потерпілих, потерпілі претензій до нього не мають, нагороджений орденами та медалями за заслуги перед Батьківщиною. 
Вказані вид, міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого.
Також з угоди вбачається, що потерпілі та обвинувачений були ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст. 473 КПК України, а також з наслідками невиконання угоди, передбаченими ст.476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , підтримавши угоду про примирення, яку просив затвердити, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. № 345 КК України та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, а також наслідки невиконання угоди.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили, що обвинувачений примирився та вибачився перед ними та просять затвердити укладену між ними та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення від 23.07.2026 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.
Прокурор ОСОБА_4 вважає за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки така відповідає вимогам закону. 
Вислухавши прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника, вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.
КПК України передбачає два види угод: угода про примирення та угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України. Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа. Суд, при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання, зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України.
Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п.3 ч.1 ст. 65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положення ст.69 КК України, узгоджувати: основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України; або інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; або не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч.2 ст.69 КК України.
Приймаючи рішення про затвердження угоди про примирення, суд враховує і судову практику щодо угод про примирення.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 31.03.2016 (справа № 5-27кс16), примирення є комплексним міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованим на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають складні зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Як зазначено в цьому рішенні, суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок, і вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».
Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного) це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права. І під час вирішення кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.
Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу, адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.
Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.
Тому, щодо наданої суду угоди про примирення, суд керується не тільки формальними вимогами норм статей 468, 469, 474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікації злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримується їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 06.12.2018 у справі № 756/11661/17.
Суд вважає, що зміст угоди про примирення, укладеної між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч.3 ст. 469, п.7 ст. 474 КПК України. Обґрунтованих підстав обмежувати дію принципу диспозитивності у даному кримінальному провадженні суд не встановив. Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст. ст. 65-67, 69 КК України і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.58 КК України.
Беручи до уваги, що в діях обвинуваченого є кілька обставин, які пом`якшують його покарання, зокрема щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, котрі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також враховуючи дані про його особу, який визнав вину, до кримінальної відповідальності не притягувався, нагороджений орденами та медалями за заслуги перед Батьківщиною, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , суд погоджується з пропозицією сторін угоди про примирення щодо застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст.69 КК України та при призначенні покарання перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 345 КК України, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, яке на думку суду буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, затвердити угоду про примирення та ухвалити обвинувальний вирок.
Таким чином, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.
Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат не має. 
Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 23 липня 2026 року, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , з другої сторони в кримінальному провадженні № 12026211110000149, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 березня 2026 року щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України. 
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 ( п`ятдесят одну тисячу ) гривень.
Речові докази по справі: електронний документ, а саме: відео файл із назвою «export-rbcip» за 23.07.2026, який міститься на DVD – R диску залишити при матеріалах кримінального провадження; куртку повернути ОСОБА_3 . 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року на куртку, в яку був одягнутий ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Згідно з оригіналом
Суддя:/підпис/
Вирок набрав законної сили « » року. 
Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/1276/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області. 

Суддя: ОСОБА_1 

Копію вироку видано « » року

Секретар: