ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/3297/26
381/4211/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участю секретаря: Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі – позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 (далі – кредитний договір) в розмірі 15699,89 грн. та понесені судові витрати.
Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що 05.12.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1327624.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону відповідача. 
Відповідно до умов укладеного договору позикодавець надав позичальникові в кредит грошові кошти у сумі 2000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти, комісію, на умовах та у порядку, визначені договором. Договором визначено термін повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів, комісії, однак у вказаний термін відповідач кошти не повернув, проценти, комісію не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
15.07.2025 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-23/25, відповідно до якого позивач набув право вимоги, в тому числі, щодо заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 від 05.12.2023.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 15699,89 грн., з яких: 1999,98 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 13699,91 грн. – заборгованість за відсотками.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Свеа Фінанс», як нового кредитора.
З урахуванням викладеного, позивач, діючи через свою уповноважену представницю, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 від 05.12.2023 у сумі 15699,89 грн., з яких: 1999,98 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 13699,91 грн. – заборгованість за відсотками.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Представник позивача в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, належним чином повідомлявся судом про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Проте, відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України).
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 – учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ознайомившись зі змістом позову, та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи.
Зокрема, судом встановлено, що 05.12.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624.
Вказаний договір та додаток підписаний позичальником шляхом використання електронного цифрового підпису.
Згідно п. 1.3 договору загальний розмір кредиту становить 2000 гривень.
Згідно пункту 1.4, 1.5.1 договору, строк кредитування – 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день.
Згідно пункту 1.5.2 договору застосовується знижена процентна ставка у розмірі 2 % в день, якщо будуть дотримані встановлені позичальником для того вимоги.
Вказаний договір, з додатком, та паспорт було підписано сторонами у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію», зокрема договір підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора.
До матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт надання грошових коштів в борг відповідачу у сумі 2000 гривень.
Зокрема, для підтвердження факту надання грошових коштів в борг позивачем надано лист товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 14.08.2025.
Відповідач факт отримання грошових коштів в борг не заперечує.
В подальшому був укладений договір факторингу № 01.02-23/25 від 15 липня 2025 року, згідно з яким право вимоги за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 від 05.12.2023 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», позивача у справі.
Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт укладення зазначеного договору факторингу та переходу до позивача, як нового кредитора, права вимоги за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 від 05.12.2023.
Відповідачем не надано доказів оспорювання умов договору факторингу, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про нікчемність цього договору.
Матеріли справи також не містять доказів повного чи часткового повернення коштів відповідачем, як первісному кредитору, так і позивачу, до якого перейшло право вимоги на підставі зазначеного вище договору факторингу.
До матеріалів справи долучені розрахунки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1327624 від 05.12.2023 року, що відповідають розміру заявлених позовних вимог.
Встановивши зазначені обставини, суд вважає, що правовідносини сторін спору урегульовані правовими нормами ЦК України, що регламентують правила виникнення зобов`язань, чинність правочинів, обов`язковість договорів та правила заміни сторони у зобов`язанні. 
Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину.
При цьому,необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. 
Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно приписів частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. 
Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Наведені правові норми підтверджують, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як первісним кредитором, та ОСОБА_1 був укладеним договір про надання споживчого кредиту та погоджені його істотні умови.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно приписів частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. 
Зазначені правові норми свідчать, що внаслідок порушення зобов`язання і несвоєчасного повернення суми боргу та процентів за користування коштами існують достатні правові підстави для стягнення заборгованості за договором на користь кредитора в примусовому порядку. 
Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу.
З урахування встановлених обставин справи та наведених вище правових норм суд приходить до висновку, що до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», як до нового кредитора, перейшли права та обов`язки у зобов`язанні, що існує в межах кредитного договору, і позивач має достатні підстави для стягнення на його користь заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1327624 від 05.12.2023.
При цьому, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідача заборгованості за тілом кредиту згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви. 
Суд, перевіривши зазначений розрахунок суми боргу за тілом кредиту, прийшов до висновку про його правильність, при цьому врахувавши, що відповідач доказів повного погашення заборгованості за тілом кредиту не надав.
Також, суд погоджується з необхідністю стягнення процентів за користування кредитом за весь період строку кредитування – 360 днів. В даному випадку заміна сторони в зобов`язальному правовідношенні не змінює його умов та, відповідно, не припиняє права позивача, як нового кредитора, нараховувати проценти за користування коштами.
Однак, суд вважає, що наведений в розрахунку заборгованості розмір процентів є завищеним.
Так, Законом України № 3498-ІХ внесені редакційні зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, до частини 5 статті 8 цього Закону.
Згідно частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Далі, згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 %, в період часу з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, а з 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.
Тому, заборгованість за процентами за кредитним договором, укладеним відповідачем, визначається виходять з перехідного періоду та диференціації максимальних розмірів денної процентної ставки.
Аналізуючи надані позивачем розрахунки, суд враховує, що відповідачем були проведені оплати по зобов`язанням на загальну суму 4 200,01 грн., а саме: 16.01.2024 – 2100,01 грн., 27.02.2024 – 2100,00 грн, з яких 0,02 гривень в рахунок погашення тіла кредиту, 4999,99 гривень в рахунок погашення відсотків за користування кредитом.
Так, проценти нараховані за період часу з 05 грудня 2023 року до 03 січня 2024 року відповідно п.1.5.2 за процентною ставкою 2 %, що становить 1200 гривень.
В подальшому, у період з 04 січня 2024 року по 28 листопада 2024 року за ставкою 2,5% щоденно. 
При цьому, суд вважає, що до 21 квітня 2024 року застосування такої ставки є виправданим, а з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року застосовується процентна ставка – 1,5 %, з 20 серпня 2024 до 28 листопада 2024 застосовується процентна ставка – 1 %, що відповідає максимальному розміру денної процентної ставки для цих періодів.
Так, за період часу з 04 січня 2024 року до 21 квітня 2024 року, проценти нараховуються у розмірі 5450,00 гривень (2000 гривень х 2,5 % х 109 днів).
Далі, з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року проценти нараховуються у сумі 3600,00 гривень (1999,98 гривень х 1,5 % х 120 днів).
Далі, за період часу з 20 серпня 2024 року до 28 листопада 2024 року проценти нараховуються у сумі 2020,00 гривень (1999,98 х 1 % х 101 день).
Загальний розмір нарахованих процентів становить 12270,00 гривень (1200 гривень + 5450,00 гривень + 3600,00 гривень + 2020,00 гривень).
Оскільки відповідачем були проведені часткові оплати в рахунок оплати відсотків за користування кредитом в сумі 4199,99 гривень, загальна сума заборгованості за процентами становить 8070,01 гривень.
Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 10069,99 гривень, що складається: з 1999,98 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 8070,01 гривень – заборгованість за процентами.
У відповідності до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені на 64 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1703,94 гривень.
Керуючись ст.ст. 11, 16, 201, 204, 205, 207, 610, 611, 626, 629, 638, 640, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 від 05.12.2023, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1327624 у розмірі 10069 (десять тисяч шістдесят дев`ять) гривень 99 копійок та судові витрати в сумі 1703,94 гривні.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     Л.М.Ковалевська