Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 704/381/26
23 липня 2026 р. м. Тальне 
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді: Дьяченка Д.О.
з участю секретаря судового засідання: Табачківської М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту № 12660-05/2023 від 20.05.2023 р., відповідачка отримала визначену суму коштів. Однак всупереч підписаній угоді, відповідачка не виконала умови договору, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.
Ухвалою судді від 02.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач подала до суду відзив якому заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів про перерахування кредитодавцем суми грошової позики (кредиту) на рахунок відповідача. Відсутні належні докази, які підтверджують наявність заборгованості (первинні документи). Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, а отже не є належними доказами існування боргу. Також не визнала інших позовних вимог в т.ч. щодо судових витрат по справі та просила відмовити у задоволенні позову у заявленому розмірі. 
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що укладений між Позивачем та Відповідачем Договір кредиту є правомірним, не оспорений сторонами в порядку та спосіб передбачений чинним законодавством, а тому породжує для сторін відповідні права та обов`язки, які підлягають дотриманню та виконанню з обох сторін. Судові витрати по справі підтвердженні відповідними документами, а тому просить суд позов задовольнити.
Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом об`єктивно встановлено, що 20.05.2023 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту № 12660-05/2023. Сума кредиту згідно договору становить 4400 грн. 00 коп. Строк кредитування 360 днів. Термін повернення кредиту 13.05.2024 р. 
Згідно п.1.4.1. Договору процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору.
Згідно п.1.5. Договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_250630125843 від 30.06.2025 через систему іРау.ua на картковий рахунок № НОМЕР_1 , 20.05.2023 р., зараховано кошти в сумі – 4400 грн. 00 коп. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12660-05/2023 від 20.05.2023 р.,заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 17796 грн. 68 коп., яка складається з: 4400 грн. 00 коп. – суми основного боргу; 13396 грн. 68 коп. – суми заборгованості за процентами.
19.10.2023 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Аванс Кредит» і боржниками.
Відповідно до умов вищезазначеного договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заміняє ТОВ «Аванс Кредит» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Аванс Кредит» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 р. ТОВ «ФК Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі: 17796 грн. 68 коп., що складається з: 4400 грн. 00 коп. заборгованості за основною сумою боргу, 13396 грн. 68 коп. заборгованості за відсотками.
Згідно з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК Кредит-Капітал» за кредитним договором № 12660-05/2023 від 20.05.2023 р., заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 17796 грн. 68 коп., що складається з: 4400 грн. 00 коп. заборгованості за основною сумою боргу, 13396 грн. 68 коп. заборгованості за відсотками.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторіну порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»: загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
У відповідності до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»: До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передається бо зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Щодо посилань відповідача на те, що відсутні докази про укладання нею договору та перерахування кредитних коштів на її рахунок, суд зазначає, що незважаючи на дані заперечення, відповідач не звертався до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайства, не оскаржував правомірності укладення кредитного договору, а також не була позбавлена можливості надати докази, які підтверджують або спростовують отримання нею кредитних коштів. Інші доводи відповідача в відзиві суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і свідчать про її намагання уникнути від виконання обов`язків за кредитним договором. Натомість суду надано докази перерахування коштів на картку, емітовану на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Сенс Банк» в розмірі 4400 грн., що відповідає розміру тіла кредиту та в дату (20.05.2023), що відповідає даті укладення договору, а тому зазначена в позові заборгованість, як і отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується з огляду на наявні в матеріалах справи докази і тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений судовий збір.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх часткового стягнення з відповідача на користь позивача.
У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі.
Також долучено копію акту наданих послуг №1068 згідно договору від 09.03.2026 р. на суму 8000 грн.00 коп.
Отже, складання типової позовної заяви та оформлення додатків до неї, надання усної консультації було оцінено у 8000 грн. 00 коп. При цьому ціна позову становить 40000 грн. 00 коп.
Суд вважає таку вартість послуг з правничої допомоги вочевидь завищеною.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 визначено наступне: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення в плинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо судового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/ бездіяльність обох сторін. 
З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт (складання типової позовної заяви), враховуючи ціну позову, середній рівень цін на аналогічні послуги на ринку юридичних послуг, суд приходить до висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп. 
Керуючись ст. ст. 263- 265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк», ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 12660-05/2023 від 20.05.2023 р. в розмірі 17796 грн. 68 коп., з яких 4400 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 13396 грн. 68 коп. – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в сумі - 2662 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі – 5000 грн. 00 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Д.О. Дьяченко