Справа №589/5028/24 	
Номер провадження 22-ц/816/2262/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Худика А.М. (суддя-доповідач), суддів: Петен Я.Л., Черних О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Лєвши С.Л. у м. Шостка Сумської області,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
 
29 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 96488,83 грн: за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76874674 від 08 жовтня 2023 року; за договором позики № 2553226 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 30 грудня 2023 року; за договором про надання фінансового кредиту № 42325-01/2024 від 27 січня 2024 року; за договором про надання фінансового кредиту № 30773-01/2024 від 20 січня 2024 року, та судових витрат.
Свої вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76874674, 30 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2553226 (із фіксованою процентною ставкою), 27 січня 2024 року та 20 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та  ОСОБА_1 укладено договори про надання фінансового кредиту № 42325-01/2024 та №30773-01/2024, право грошової вимоги за якими на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Однак всупереч вимогам кредитних договорів позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 96 488,83 грн, яку останній просить стягнути, а також судові витрати.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» борг: за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76874674 від 08 жовтня 2023 року (далі – договір-1) в розмірі 12 555 гривень; за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2553226 від 30 грудня 2023 року (далі – договір-2) в розмірі 13 350 грн; за договором про надання фінансового кредиту № 42325-01/2024 від 27 січня 2024 року (далі – договір-3) в розмір 15 900 грн; за договором про надання фінансового кредиту № 30773-01/2024 від 20 січня 2024 року (далі – договір-4) в розмірі 27 200 грн, а загалом до стягнення підлягає 69 005,00 грн. Окрім того, стягнуто судовий збір в розмірі 2 165,63 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6436,80 грн. 
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами в електронному вигляді укладено договори позики та кредитні договори, факт отримання відповідачем кредитних коштів за договорами підтверджується матеріалами справи, право грошової вимоги за договорами на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідач, не сплативши у вказаний в договорах строк кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, а тому підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу за кожним із договорів.
Разом з тим суд не може погодитися з розрахунком заборгованості за процентами, оскільки виходячи з наведених норм нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору припинилося, а тому вимоги про стягнення заборгованості по процентам після закінчення строку кредитування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, щодо договору № 2553226 базова процентна ставка суперечить п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому сума процентів підлягає перерахунку, тоді як за договором № 42325-01/2024 та договором № 30773-01/2024 ТОВ «Аванс Кредит» не порушив норми Закону щодо денної процентної ставки, а тому відсотки за цими договорами підлягають до задоволення у повному обсязі.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
 
13.05.2026 представник відповідача ОСОБА_2 подав до Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2025 у цивільній справі №589/5028/24 змінити в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами, зменшивши загальний розмір заборгованості з 69 005,00 грн до 38 908,20 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині визначеного судом розміру заборгованості та похідного розподілу судових витрат, вважає його в цій частині необґрунтованим та таким, що ухвалене за неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, неналежної оцінки доказів та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Відповідач вважає, що оскаржуване рішення в частині визначення розміру заборгованості та похідного розподілу судових витрат підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки розрахункам заборгованості, графікам платежів, загальній вартості кредитів та здійсненим оплатам, а також неправильно застосував норми матеріального права щодо максимально допустимого розміру денної процентної ставки.
Апелянт зазначає, що щодо договорів № 76874674 та № 2553226 суд першої інстанції, правильно встановивши неможливість нарахування процентів після закінчення строку кредитування, водночас неправильно визначив розмір процентів, які можуть бути стягнуті в межах такого строку, оскільки без належних правових і доказових підстав застосував базову процентну ставку замість зниженої процентної ставки, яка випливає з умов договорів, додатків №1 – графіків платежів та розрахунків заборгованості, поданих самим позивачем, не надав належної оцінки цим доказам у їх сукупності, не встановив наявності підстав для втрати відповідачем права на знижену ставку та самостійно збільшив розмір процентів за період строкового користування кредитом.
Також відповідач вважає, що щодо договорів № 42325-01/2024 та №30773-01/2024 суд першої інстанції неправильно витлумачив зміст і призначення перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та фактично поширив тимчасове перехідне регулювання на нові кредитні договори, укладені вже після набрання чинності законодавчими змінами, тоді як до договорів № 42325-01/2024 та № 30773-01/2024, як до договорів, укладених після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, мала застосовуватись максимальна денна процентна ставка 1 %, а не 2,5 %, у зв`язку з чим умови договорів у частині встановлення денної процентної ставки 2,5 %, тобто в частині, яка перевищує максимально допустиму ставку 1 %, є нікчемними та не можуть бути покладені в основу визначення розміру заборгованості.
Узагальнені доводи та заперечення відзиву на апеляційну скаргу
 
24.06.2026 представник позивача Пінчук Д.С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 589/5028/24 залишити без задоволення; у задоволенні клопотання про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у сумі 12 000,00 грн відмовити; рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 589/5028/24 залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області є законним та обґрунтованим, у межах задоволених позовних вимог, а суд першої інстанції не припустився порушень норм матеріального чи процесуального права. Позивач вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, посилаючись на те, що кредитні договори укладені в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, сторони узгодили всі істотні умови договорів, а договори мають силу договорів, укладених у письмовій формі. Зазначає, що відповідач через особистий кабінет подав заявки на отримання кредиту, підтвердив умови кредитування та підписав договори за допомогою одноразового ідентифікатора, а факт неоспорювання кредитних договорів, користування кредитними коштами та здійснення оплат свідчить про визнання договорів такими, що укладені з досягненням усіх істотних умов. Також зазначає, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань, не спростував презумпцію правомірності правочинів та не надав доказів того, що кредитні договори укладені проти його справжньої волі.
Крім того, у відзиві зазначено, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, а на підтвердження цього до матеріалів справи подано додаткові розрахунки заборгованості та докази перерахування коштів. Позивач вказує, що не володіє та не може володіти банківськими виписками й оригіналами первинних документів, оскільки не є первісним кредитором, а відповідна інформація становить банківську таємницю. Також зазначає, що представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів у банківській установі, тоді як відповідачем не надано доказів того, що йому не належать карткові рахунки або що на них не зараховувалися кредитні кошти, а тому факт отримання грошових коштів за кредитними договорами належними доказами не спростовано. У зв`язку з цим позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Пояснень представника відповідача на відзив на апеляційну скаргу
 
26.06.2026 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Яресько Т.В. подав до Сумського апеляційного суду пояснення у яких зазначив, що доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не спростовують аргументів апелянта та не підтверджують законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки значна частина відзиву позивача фактично зводиться до повторного обґрунтування обставин, які апелянтом не заперечуються та не є предметом апеляційного оскарження. Тоді як предметом апеляційного перегляду є правильність визначення судом першої інстанції розміру заборгованості за кожним із кредитних договорів, застосування судом належної процентної ставки, врахування умов договорів, графіків платежів, розрахунків заборгованості та імперативних вимог Закону України «Про споживче кредитування», а саме ці ключові доводи апеляційної скарги позивач належним чином не спростував.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
 
Щодо договору позики № 76874674 від 08 жовтня 2023 року (договір-1)
 
08 жовтня 2023 року в електронному вигляді між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір-1. Згідно умов цього договору, товариство надає позичальнику кредит в розмірі 9 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається на строк 27 днів до 03 листопада 2023 року. За користування кредитом позичальник сплачує товариству 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної позичальником (а.с. 10-12).
Згідно з договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором-1. Крім цього, 28 липня 2021 року укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року; 11 квітня 2024 року укладено додаткову угоду № 22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 13-17).
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 22 від 11 квітня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором-1 в розмірі 24 344,23 грн, яка складається із: суми заборгованості за кредитом – 6480,00 грн; суми заборгованості по відсоткам – 17864,33 грн. (а.с. 18).
Щодо договору позики № 2553226 від 30 грудня 2023 року (договір-2)
 
30 грудня 2023 року між сторонами в електронній формі було укладено договір-2, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн строком на 30 днів, а саме з 30.12.2023 по 29.01.2024, зі сплатою процентів у розмірі 17,71 % за перший день користування кредитом та 3,0 % за кожний наступний день користування кредитом; кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у національній валюті України на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 20-22).
Згідно договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором-2. Крім цього, 28 липня 2021 року укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року; 16 травня 2024 року укладено додаткову угоду № 24 до договору факторингу №14/06/21 від «14 червня 2021 року» (а.с. 24-29).
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 24 від 16 травня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором-2 в розмірі 29 044,50 грн, з яких: 7350 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21694,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 30).
Щодо договору про надання фінансового кредиту № 42325-01/2024 від 27 січня 2024 року (договір-3)
 
27 січня 2024 року між сторонами в електронній формі було укладено договір-3, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 4 000 грн строком на 120 днів на умовах строковості, зворотності та платності, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожний день користування кредитом; кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у національній валюті України на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 хх-хххх-5913 (а.с. 37-40).
Факт отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якого вбачається, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Аванс Кредит»: 27.01.2024 18:35 на суму 4 000 грн, маска картки 537541хххххх5913, номер транзакції в системі iPAY.ua – 336346493, призначення платежу: зарахування 4 000 грн на картку НОМЕР_1 (а.с. 120). 
Щодо договору про надання фінансового кредиту № 30773-01/2024 від 20 січня 2024 року (договір-4)
 
20 січня 2024 року між сторонами в електронній формі було укладено договір-4, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 6 800 грн строком на 120 днів на умовах строковості, зворотності та платності, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожний день користування кредитом; кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у національній валюті України на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 хх-хххх-5913 (а.с. 44-47).
Факт отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якого вбачається, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Аванс Кредит»: 20.01.2024 21:00 на суму 6 800 грн, маска картки 537541хххххх5913, номер транзакції в системі iPAY.ua – 336346493, призначення платежу: зарахування 6 800 грн на картку НОМЕР_1 (а.с. 123)
Щодо договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року (за договором-3, договором-4) 
 
24 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за договорами кредиту, зокрема за договором-3 та договором-4 (а.с. 51-55). 
Згідно з витягом із реєстру боржників від 24 травня 2024 року, який є додатком до договору факторингу № 24052024, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором-3 у розмірі 15 900 грн, з яких 4 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 11 900 грн – заборгованість за процентами, а за договором-4 – у розмірі 27 200 грн, з яких 6 800 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 20 400 грн – заборгованість за процентами (а.с. 55).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
 
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
22.11.2023 було прийнято Закон України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023).
Вказаним Законом внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про споживче кредитування».
Так, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої згідно з частиною четвертою цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Разом із тим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів із дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %, протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Таким чином:
-з 24.12.2023 по 21.04.2024 (включно) – максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %;
-з 22.04.2024 по 19.08.2024 (включно) – максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %;
-починаючи з 20.08.2024 – застосовується загальне правило, встановлене частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Крім того, частиною другою розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється також на договори про споживчий кредит, укладені до набрання ним чинності, якщо строк дії таких договорів було продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При вирішенні спору судом враховується, що відповідач отримав кредитні кошти, був повідомлений про умови, правила та відсотки банку, однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту укладення між сторонами кредитних договорів, отримання відповідачем кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача за договорами факторингу, а також висновків суду про припинення нарахування процентів після закінчення строку кредитування за договором-1 та договором-2 апелянтом не оскаржується. Предметом апеляційного перегляду є лише правильність визначення судом розміру заборгованості за кожним із 4 кредитних договорів, правильність застосування норм Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимально допустимого розміру денної процентної ставки, а також похідний від цього розподіл судових витрат.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у ній, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заперечення, викладені у відзиві на неї, а також надавши оцінку встановленим судом першої інстанції обставинам і правильності застосування ним норм матеріального та процесуального права, дійшла таких висновків.
Щодо договору позики № 76874674 від 08 жовтня 2023 року (договір-1)
 
Відповідно до умов договіру-1 товариство надало відповідачу кредит у розмірі 9 000,00 грн строком на 27 календарних днів, а саме з 08 жовтня 2023 року по 03 листопада 2023 року. Пунктом договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 2,5 % на день, які застосовуються в межах строку кредитування. Окрім того, договір містить положення про те, що може застосовуватися знижена процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності): 0,5% (а.с. 10-12).
Враховуючи, що договір-1 укладено 08 жовтня 2023 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а строк кредитування закінчився 03 листопада 2023 року та не продовжувався, до спірних правовідносин застосовуються норми законодавства, чинні на момент укладення договору. Отже, передбачена договором денна процентна ставка у розмірі 2,5 % не підлягає обмеженню положеннями зазначеного Закону.
Разом із тим за умовами договору-1 сторони погодили строк кредитування тривалістю 27 календарних днів, протягом якого відповідач був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Після закінчення цього строку, а саме після 03 листопада 2023 року, відповідач був зобов`язаний повернути всю суму заборгованості незалежно від пред`явлення кредитодавцем відповідної вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після закінчення строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося, а тому вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після 03 листопада 2023 року, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Разом із тим колегія суддів не погоджується з розрахунком суду першої інстанції щодо суми процентів, нарахованих у межах строку кредитування.
Так, суд першої інстанції виходив із того, що проценти за 27 днів користування кредитом становлять 6 075,00 грн, застосувавши процентну ставку 2,5 % за кожний день користування кредитом (9 000,00 грн ? 2,5 % ? 27 днів).
Однак такий висновок не відповідає умовам договору-1 та доданим до нього документам.
Так, з додатка № 1 до договору-1 (графіка платежів) вбачається, що загальна вартість кредиту для споживача за період з 08 жовтня 2023 року по 03 листопада 2023 року становить 10 215,00 грн, що складається з тіла кредиту у розмірі 9 000,00 грн та процентів за користування кредитом у межах строку кредитування у сумі 1 215,00 грн (а.с. 12).
Крім того, з розрахунку заборгованості за договором-1 вбачається, що позивач нараховував проценти за період з 08 жовтня 2023 року по 11 квітня 2024 року, тобто за 187 календарних днів, при цьому відповідачем було сплачено 2 520,00 грн у рахунок погашення основної суми боргу. Водночас із зазначеного розрахунку вбачається, що протягом перших 27 днів проценти фактично нараховувалися у розмірі 45,00 грн на день, що відповідає процентній ставці 0,5 % від суми кредиту (а.с. 128-129).
Отже, аналіз умов договору-1, додатка № 1 до нього та наданого позивачем розрахунку свідчить про те, що при визначенні загальної вартості кредиту сторони фактично виходили із застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,5 % на день, оскільки саме така ставка забезпечує погоджену сторонами суму процентів у розмірі 1 215,00 грн.
За таких обставин проценти за користування кредитом у межах строку кредитування підлягають визначенню у сумі 1 215,00 грн (9 000,00 грн ? 0,5 % ? 27 календарних днів).
Крім того, з урахуванням здійсненого відповідачем часткового погашення основної суми боргу у розмірі 2 520,00 грн, непогашена заборгованість за тілом кредиту становить 6 480,00 грн (9 000,00 грн – 2 520,00 грн).
Отже, загальний розмір заборгованості за договором-1, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7 695,00 грн, з яких: 6 480,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 1 215,00 грн – проценти за користування кредитом.
Щодо договору позики № 2553226 від 30 грудня 2023 року (договір-2)
 
30 грудня 2023 року між сторонами в електронній формі було укладено договір позики № 2553226 (далі – договір-2), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн строком на 30 календарних днів, а саме з 30 грудня 2023 року по 29 січня 2024 року, зі сплатою процентів у розмірі 17,71 % за перший день користування кредитом та 3,00 % за кожний наступний день користування кредитом. Окрім того, договір містить положення про те, що може застосовуватися знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики: 0,1%(а.с. 20-22).
Згідно з додатком № 1 до договору-2 (графік платежів) загальна вартість кредиту для споживача за період кредитування з 30 грудня 2023 року по 29 січня 2024 року становить 9 440,00 грн, що складається з тіла кредиту у розмірі 8 000,00 грн та процентів за користування кредитом у межах строку кредитування у сумі 1 440,00 грн (а.с. 23).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором-2 проценти були нараховані за період з 30 грудня 2023 року по 16 травня 2024 року, тобто за 122 календарні дні. Водночас відповідачем було сплачено 650,00 грн у рахунок погашення основної суми боргу (а.с. 126).
Оскільки договір-2 укладено 30 грудня 2023 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
За умовами договору-2 сторони погодили строк кредитування тривалістю 30 календарних днів, протягом якого відповідач був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Після закінчення визначеного договором строку, а саме після 29 січня 2024 року, відповідач був зобов`язаний повернути всю суму заборгованості незалежно від пред`явлення кредитодавцем відповідної вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після закінчення строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося, а тому вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після 29 січня 2024 року, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Разом із тим колегія суддів не погоджується з розрахунком суду першої інстанції щодо суми процентів, нарахованих у межах строку кредитування.
Так, суд першої інстанції виходив із того, що проценти за 30 днів користування кредитом становлять 6 000,00 грн, застосувавши ставку 2,5 % за кожний день користування кредитом (8 000,00 грн ? 2,5 % ? 30 днів).
Однак такий розрахунок не відповідає вимогам законодавства та умовам договору.
Пунктом 2.3 договору-2 передбачено базову процентну ставку за перший день користування кредитом у розмірі 17,71 %, а починаючи з другого дня користування кредитом – 3,00 % за кожний день до дати повернення кредиту.
Водночас договір-2 укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а строк його виконання припадає на перші 120 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом. Відтак, відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», загальний розмір процентів не може перевищувати обмежень, установлених законом, а максимальна денна процентна ставка підлягає застосуванню у розмірі 2,5 %.
Таким чином, проценти за перший день користування кредитом підлягають стягненню не в розмірі 17,71 % (1 416,80 грн), а в межах встановленого законом обмеження – 200,00 грн, що становить 2,5 % від суми кредиту 8 000,00 грн.
Разом із тим, таблицею основних параметрів договору-2 передбачено знижену процентну ставку у розмірі 0,01 % за кожний день користування позикою до дати її повернення.
Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первинний кредитор) при здійсненні нарахування процентів за період з другого дня користування кредитом, а саме з 31 грудня 2023 року, по останній день строку кредитування – 29 січня 2024 року включно, застосовувало саме знижену процентну ставку 0,01 % на день. За таких умов сума процентів за вказаний період становить 23,20 грн (0,80 грн ? 29 календарних днів).
Враховуючи, що проценти за перший день користування кредитом підлягають стягненню в розмірі 200,00 грн відповідно до встановленого законом обмеження, а за наступні 29 днів – у розмірі 23,20 грн згідно із застосованою кредитодавцем зниженою процентною ставкою, загальна сума процентів, що підлягає стягненню, становить 223,20 грн.
Крім того, з урахуванням здійсненого відповідачем часткового погашення основної суми боргу у розмірі 650,00 грн, непогашена заборгованість за тілом кредиту становить 7 350,00 грн (8 000,00 грн – 650,00 грн).
Отже, загальний розмір заборгованості за договором-2, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7 573,20 грн, з яких: 7 350,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 223,20 грн – проценти за користування кредитом.
Щодо договору позики № 42325-01/2024 від 27 січня 2024 року (договір-3) та договору позики № 30773-01/2024 від 20 січня 2024 року (договір-4)
 
Відповідно до умов договору-3 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожний день користування кредитом (а.с. 37-40).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості проценти нараховані за період з 27 січня 2024 року по 24 травня 2024 року, тобто за 119 календарних днів, у сумі 11 900,00 грн (4 000,00 грн ? 2,5 % ? 119 днів). Загальний розмір заборгованості за договором-3 становить 15 900,00 грн, з яких 4 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 11 900,00 грн – заборгованість за процентами (а.с. 121-121 зв.).
Відповідно до умов договору-4 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6 800,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожний день користування кредитом (а.с. 44-47).
Відповідно до розрахунку заборгованості проценти нараховані за період з 20 січня 2024 року по 18 травня 2024 року, тобто за 120 календарних днів, у сумі 20 400,00 грн (6 800,00 грн ? 2,5 % ? 120 днів). Загальний розмір заборгованості за договором-4 становить 27 200,00 грн, з яких 6 800,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 20 400,00 грн – заборгованість за процентами (а.с. 124-124 зв.).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення договорів № 3 та № 4 підлягала застосуванню виключно частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює максимальний розмір денної процентної ставки на рівні 1 %.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Разом із тим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено спеціальне тимчасове правове регулювання, згідно з яким протягом 240 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %, а протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Отже, з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року включно максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,5 %, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно – 1,5 %, а починаючи з 20 серпня 2024 року застосовується загальне правило, встановлене частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Оскільки договори № 3 та № 4 укладені у період дії пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів виходить із того, що при нарахуванні процентів підлягають застосуванню встановлені законом обмеження максимального розміру денної процентної ставки, а саме: з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року включно – 2,5 %, а з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно – 1,5 %.
З урахуванням наведеного проценти за договором-3 підлягають перерахунку. За період з 27 січня 2024 року по 21 квітня 2024 року (86 календарних днів) вони становлять 8 600,00 грн (4 000,00 грн ? 2,5 % ? 86 днів), а за період з 22 квітня 2024 року по 24 травня 2024 року (33 календарні дні) – 1 980,00 грн (4 000,00 грн ? 1,5 % ? 33 дні). Таким чином, загальний розмір процентів, що підлягає стягненню за договором № 42325-01/2024, становить 10 580,00 грн.
Отже, за договором-3 підлягає стягненню 4 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 10 580,00 грн процентів, а всього 14 580,00 грн.
Аналогічно підлягають перерахунку проценти за договором-4. За період з 20 січня 2024 року по 21 квітня 2024 року (93 календарні дні) вони становлять 15 810,00 грн (6 800,00 грн ? 2,5 % ? 93 дні), а за період з 22 квітня 2024 року по 18 травня 2024 року (27 календарних днів) – 2 754,00 грн (6 800,00 грн ? 1,5 % ? 27 днів). Загальний розмір процентів за цим договором становить 18 564,00 грн.
Отже, за договором-4 підлягає стягненню 6 800,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 18 564,00 грн процентів, а всього 25 364,00 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:
-за договором позики № 76874674 від 08 жовтня 2023 року – 7 695,00 грн, з яких 6 480,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту та 1 215,00 грн – проценти за користування кредитом;
-за договором позики № 2553226 від 30 грудня 2023 року – 7 573,20 грн, з яких 7 350,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту та 223,20 грн – проценти за користування кредитом;
-за договором позики № 42325-01/2024 від 27 січня 2024 року – 14 580,00 грн, з яких 4 000,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту та 10 580,00 грн – проценти за користування кредитом;
-за договором позики № 30773-01/2024 від 20 січня 2024 року – 25 364,00 грн, з яких 6 800,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту та 18 564,00 грн – проценти за користування кредитом.
Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаними договорами, становить 55 212,20 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У цій справі апеляційний перегляд стосувався виключно правильності визначення розміру заборгованості за кредитними договорами, застосування положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимально допустимого розміру денної процентної ставки, а також пов`язаного з цим розподілу судових витрат.
Під час апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що суд першої інстанції правильно визначив факт укладення сторонами кредитних договорів, отримання відповідачем кредитних коштів, перехід права вимоги до позивача та дійшов обґрунтованого висновку про припинення права кредитодавця нараховувати договірні проценти після закінчення строку кредитування. Ці висновки сторонами не оспорювалися та залишаються без змін.
Разом із тим суд першої інстанції неправильно визначив розмір процентів, що підлягають стягненню за окремими договорами, оскільки не врахував фактичні умови договорів, графіки платежів, здійснені відповідачем часткові погашення та спеціальні приписи пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», які встановлювали тимчасові обмеження максимальної денної процентної ставки.
Отже, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при визначенні розміру процентів, що вплинуло на правильність визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню. 
За таких обставин, керуючись частиною першою статті 374, пунктами 3-4 частини першої статті 376 та частиною четвертою статті 376 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції. 
Висновки суду щодо судових витрат
 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, з яких суд першої інстанції, пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнув з відповідача 2 165,63 грн. Крім того, суд першої інстанції встановив, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн, з яких пропорційно до задоволених позовних вимог стягнув з відповідача 6 436,80 грн.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (57,22 %) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 732,62 грн судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (3 028,00 грн ? 57,22 % = 1 732,62 грн), та 5 149,80 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції (9 000 грн ? 57,22 % = 5 149,80 грн), а всього 6 882,42 грн.
З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Рішенням суду першої інстанції з відповідача на користь позивача було стягнуто 69 005,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач в апеляційній скарзі просив змінити його, зменшивши розмір стягнення до 38 908,20 грн. Таким чином, предметом оскарження була сума 30 096,80 грн, на яку відповідач просив зменшити розмір стягнення.
Постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції змінено та визначено до стягнення 55 212,20 грн. Отже, за результатами апеляційного перегляду розмір стягнення фактично було зменшено на 13 792,80 грн.
Таким чином, апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, а саме на 45,83 %, що визначається як відношення суми, на яку апеляційний суд змінив рішення (13 792,80 грн), до суми, в межах якої відповідач просив змінити рішення суду першої інстанції (30 096,80 грн), тобто: 13 792,80 грн ? 100 % ? 30 096,80 грн = 45,83 %.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено на 45,83 %, судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом справи, підлягають розподілу між сторонами пропорційно ступеню її задоволення. З огляду на те, що за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 665,28 грн. (3 633,60 грн ? 45,83 %).
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
 
Апелянт просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, посилаючись на договір про надання правничої допомоги, додаток до нього, квитанцію про оплату та акт приймання-передачі наданих послуг.
Колегія суддів враховує, що надані відповідачем документи підтверджують факт укладення договору, оплати гонорару та прийняття наданих адвокатом послуг. Разом з тим наявність договору та підтвердження оплати сама по собі не є безумовною підставою для покладення на іншу сторону всього заявленого розміру витрат.
Відповідно до положень статей 133, 137 та 141 ЦПК України суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат повинен оцінити не лише реальність їх понесення, а й необхідність та співмірність із складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, необхідним для їх виконання, значенням справи для сторони та іншими обставинами.
Визначення сторонами договору фіксованого розміру гонорару не позбавляє суд повноважень перевірити співмірність витрат, які підлягають компенсації за рахунок іншої сторони. Домовленості між адвокатом і клієнтом є обов`язковими лише для сторін договору та не можуть автоматично покладати на іншу сторону обов`язок відшкодувати всю погоджену суму.
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат, колегія суддів враховує, що справа не відзначалася підвищеною складністю, не потребувала значного обсягу дослідження доказів чи аналізу нових або складних правових питань. Предметом надання правничої допомоги було підготовлення апеляційної скарги, при цьому матеріали справи не свідчать про виконання адвокатом значного обсягу процесуальних дій чи надання інших правничих послуг, які б виправдовували компенсацію витрат у заявленому розмірі.
Також суд бере до уваги обсяг та зміст апеляційної скарги, характер викладених у ній доводів, які переважно ґрунтуються на переоцінці встановлених судом першої інстанції обставин та застосуванні норм права, що не вимагало значних затрат часу та особливої складності правової роботи.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12 000 грн не відповідає критерію співмірності та є завищеним.
З урахуванням характеру спору, який стосується вимог про стягнення заборгованості за чотирма кредитними договорами, складності справи, обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, принципів розумності, необхідності та співмірності судових витрат, колегія суддів вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає компенсації, у сумі 4 000 грн.
Крім того, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог (вимог апеляційної скарги).
У цій справі вимоги апеляційної скарги задоволено частково (45,83 %). Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, а також визначений судом співмірний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн, на користь відповідача підлягають стягненню витрати пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги 1 833,20 грн (4 000,00 грн ? 45,83 %).
Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Сумський апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2025 року змінити в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за договорами та в частині розподілу між сторонами судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» борг за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76874674 від 08 жовтня 2023 року, договором позики № 2553226 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 30 грудня 2023 року, договором про надання фінансового кредиту № 42325-01/2024 від 27 січня 2024 року, договором про надання фінансового кредиту № 30773-01/2024 від 20 січня 2024 року в розмірі 55 212,20 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 732,62 грн судового збору та 5 149,80 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи судом першої інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_3  1 665,28 грн судового збору та 1 833,20 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	А.М. Худик	

Судді: Я.Л. Петен 

О.М. Черних