Справа № 676/8497/25
Номер провадження 2/676/1224/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Гладій Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Сенчишеної Р.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Жванецької сільської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мішалова М.І. звернулася в суд з позовом до Жванецької сільської ради про визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 24.03.1988 року колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 , належало домоволодіння АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 року головою і членом колгоспного двору був ОСОБА_2 , при цьому до складу сім`ї входили: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, частки кожного із членів колгоспного двору були рівними, а отже кожному з них належала на праві власності частка домоволодіння по АДРЕСА_1 , проте частки у майні колишнього колгоспного двору не були виділені. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,27 га на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, що підтверджується Державним актом на право власності серії ЯА №951046 від 25.01.2006 року та частка домоволодіння по АДРЕСА_1 . Після його смерті спадщину прийняли : дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_3 , проте спадщину не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, після його смерті спадщину прийняла мати - ОСОБА_3 , проте спадщину після смерті чоловіка та сина не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 . Після її смерті позивач  ОСОБА_1 прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає. Для оформлення спадкових прав позивач звернулась до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Яцевич Г.В. та отримала роз`яснення за №326/02-14 від 15 вересня 2025 року, згідно з якими їй фактично відмолено в оформленні спадкових прав на домоволодіння АДРЕСА_1 оскільки не надано документів на підтвердження права власності на домоволодіння та земельну ділянку спадкодавців, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2025 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.12.2025 року у справі витребувано докази.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2026 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
В судове засідання позивач та її представник адвокат Мішалова М.І. не з`явилися, направили суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують і просять його задоволити.
В судове засідання представник відповідача Жванецької сільської ради сільської ради не з`явилася, також направила заяву про розгляд справи без участі представника, щодо позовних покладається на думку суду.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.
Згідно з ч.1 ст.13, ч.1 ст.19 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір.
У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.
Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.
Згідно зі ст.ст.120, 123 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Виходячи із Правової позиції, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15 - згідно з частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
А отже, майно колгоспного двору належить усім членам двору у рівних частках в спадкуються така частка члена колгоспного двору на загальних підставах.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У силу вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу).
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з частиною 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року № 7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1  належав до колгоспного двору, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 24.03.1988 року. 
Згідно довідки за № 509 від 29.10.2025 року, виданої виконавчим комітетом Жванецької сільської ради, станом на 15.04.1991 року головою і членом колгоспного двору був ОСОБА_2 , до складу сім`ї входили і відповідно були членами колгоспного двору були: дружина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_5 ) - ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст.121 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору вважається рівною частці кожного іншого члена двору, якщо інше не передбачено законом.
Оскільки вказаний житловий будинок належав до колгоспного двору, то усім його членам належала у ньому частка, яка складає по 1/4 кожному, зокрема і ОСОБА_1 , як члену господарського двору.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.05.2021 року. 

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,27 га на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, що підтверджується Державним актом на право власності серії ЯА №951046 від 25 січня 2006 року, а також належна йому на день смерті частка у майні колгоспного двору - домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_3  продовжувала проживати за вказаною адресою, а тому фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а отже прийняли спадщину та набули право на спадкування вказаного майна, проте не оформили свої спадкові права.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.07.2024 року.
Після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_3 , оскільки проживала на момент смерті із спадкодавцем, проте спадщину не оформила. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 22.08.2024 року. 
Таким чином, з врахуванням фактичного прийняття спадщини попередніми спадкоємцями, ОСОБА_3 на момент смерті була власницею спадкового майна, серед якого 3/4 частки домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,27 га на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
Після її смерті спадщину прийняла позивач, оскільки у встановлений законом строк подала заяву на прийняття спадщини, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 22/2025. 
Відповідно до частини п`ятої ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином,  ОСОБА_1 , прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 , набула право на спадкове майно, а саме на 3/4 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,27 га на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, яке належало первинному власнику на підставі Державного акту на право власності серії ЯА № 951046 від 25 січня 2006 року, проте оригінал Державного акту не зберігся. А також з огляду на її членство колгоспного двору, вона залишалась власником частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , як член колгоспного двору, проте виділити і оформити свою частку власності позбавлена можливості, оскільки інші власники померли. 
Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_3 на вказане майно, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч.1 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину у строки, визначені ч.1 ст.1270 ЦК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач довела право на спадкування частки у праві власності надомоволодіння по АДРЕСА_1  та вказану вище земельну ділянку. Крім цього, за позивачкою слід визнати право власності на належну їй частку майна колгоспного двору по АДРЕСА_1 , як колишньому члену колгоспного двору, оскільки виділити і оформити таке право вона не може в силу того, що інші власники майна колгоспного двору померли, а отже іншого шляху, як визнати за нею належне їй право власності інакше, як в судовому порядку, немає. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81-82, 89, 247, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.321, 392, 1212, 1216, 1217, 1222, 1268, 1269 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1 ,як за членом колишнього колгоспного двору, та на 3/4 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ,на земельну ділянку площею 6,27 га на території Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 6822482700:05:002:0146, яка належала на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 951046 від 25 січня 2006 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач: ЖВАНЕЦЬКА СІЛЬСЬКА РАДА, код ЄДРПОУ 04404036, юридична адреса: вул. Центральна, буд.57 с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду складено 28.08.2026 року.

Суддя Л.М. Гладій