ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2136/24  Номер провадження 22-ц/814/1330/26 | Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І., 
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гузь Тетяни Олегівни
на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року, ухвалене в місті Кременчуці під головуванням судді Нестеренка С. Г.
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У лютому 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 453370-КС-002 про надання кредиту від 20.06.2023 у сумі 127 475,91 грн, яка складається з: 32 000 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 92 856,40 грн прострочених платежів по процентах та 2 619,51 грн прострочених платежів за комісією, а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Позов мотивовано тим, що 20.06.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено Договір № 453370-КС-002 про надання кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,1512369% в день (фіксована ставка).
Вказаний договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням одноразового ідентифікатора G-1135, який відповідачем було введено/відправлено.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
01.07.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 453370-КС-002, згідно з якою кредит збільшується на 7 000 грн, позичальник зобов`язується його повернути у строки та на умовах, викладених у Договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого кредиту та неповернутого кредиту та додаткового кредиту складала 32 000 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту становить 1 050 грн. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, вказаною у пункті 2.4. Договору на залишок заборгованості по кредиту.
Проте ОСОБА_1 лише частково виконала свої зобов`язання за кредитним договором і станом на 12.02.2024 має заборгованість перед позивачем у заявленому розмірі.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 453370-КС-002 від 20.06.2023, що виникла станом на 14.02.2024 у розмірі - 127 475,91 грн, яка складається: - 32 000 грн заборгованості за кредитом, 92 856,40 грн заборгованості за нарахованими процентами та 2 619,51 грн заборгованості за комісією, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 
Рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за кредитним договором.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гузь Т. О. порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Бізнес Позика» у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів щодо кредитних договоpiв на рахунок відповідача.Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 25 000 грн та 7 000 грн через платіжний сервіс «Platon» не надходили.
Вказує, що розрахунок кредитної заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), відтак не є належним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладення кредитних договорів на заявлених позивачем умовах.
Вважає, що належним доказом щодо заборгованості відповідача може бути виписка по рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Проте, виписки по рахунках відповідача до позовної заяви позивачем не додавались.
Відтак, в порушення положень процесуального закону, будь-яких доказів, в тому числі платіжних документів щодо надання коштів, а також доказів видачі кредитних коштів відповідачу, позивач не надав, а тому позовні вимоги не можна вважати такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Бізнес Позика» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 20.06.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 453370-КС-002 про надання відповідачу споживчого кредиту в розмірі 25 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності на строк 24 тижні - до 05.12.2023 зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартної фіксованої процентної ставкою - 2% в день та комісії за надання кредиту - 3 750 грн.
Договір укладено з використанням інформаційно-комунікаційних систем та підписано сторонами у порядку, встановленому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема позичальником - одноразовим ідентифікатором UA-7953, який було введено/відправлено після проведення процедури верифікації. 
01.07.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронну Додаткову угоду № 1 до Договору № 453370-КС-002 про надання кредиту від 20.06.2023, відповідно до якої кредит збільшено на 7 000 грн, після чого загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту склала 32 000 грн, що їх відповідач зобов`язалась повернути та сплатити проценти за орієнтовною річною процентною ставкою - 21886,23% та комісію за надання додаткової суми кредиту - 1 050 грн у строки та на умовах, встановлених у договорі, відповідно до Графіку платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору. 
Додаткова угода № 1 містить електронний підпис позичальника ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-7002 та відповідає вимогам статей 207, 1055 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору.
Матеріалами справи доводиться факт зарахування відповідачу ОСОБА_1 спірних кредитних коштів на її банківський рахунок до картки № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційними довідками та випискою по рахунку, наданими АТ «Сенс Банк» на виконання ухвали суду від 01.05.2024, та спростовує доводи апеляційної скарги представника відповідача про неукладеність кредитного договору.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (див. зокрема, постанови Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21), від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24)).
Доказів того, що кошти, які надійшли на її банківський рахунок одразу після підписання кредитного договору 20.06.2023 о 00:01:59 та додаткової угоди № 1 01.07.2023 о 20:56:44, не належать до спірного кредиту, відповідачем по справі не надано та інше походження цих грошових коштів суду не доведено.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3, статті 6, частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 1048, частиною другою статті 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, яка на підставі частини другої статті 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 453370-КС-002, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» та стягнув з ОСОБА_1 заявлену у позовній заяві суму заборгованості за кредитом.
Проте, суд не врахував, що приписи частини першої статті 1048, статей 1054, 1056-1 ЦК України щодо права кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, можуть застосовуватись лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК Україн, на чому послідовно наголошує Велика Палата Верховного Суду, сформувавши у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) правові висновки, від яких не відступала.
Згідно погодженого сторонами графіку платежів у Додатковій угоді № 1 до Договору № 453370-КС-002 про надання кредиту від 20 червня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 01.07.2023, у межах строку кредитування - до 05.12.2023 позичальник ОСОБА_1 мала сплатити 45 063,39 грн процентів за користування кредитом та 3 750 грн комісії за надання кредиту, а всього з урахуванням основної суми кредиту (32 000 грн) зобов`язалась сплатити банку 81 863,39 грн, що й становить розмір заборгованості відповідача за умовами укладеного між сторонами договору.
Погодившись на такі умови кредитування шляхом підписання та укладення договору, позичальник ОСОБА_1 свою згоду на укладення договору не відкликала, презумпцію його правомірності не спростувала, у строки, встановлені договором, кредит не повернула, що є підставою для стягнення вказаної заборгованості.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні зі зменшенням суми процентів за кредитом та загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
В іншій частині підстав для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гузь Тетяни Олегівни задовольнити частково.
Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року змінити, зменшивши суму процентів за користування кредитом з 92 856,40 грн до 45 063,39 грн та відповідно загальну суму стягнутої заборгованості за кредитним договором № 453370-КС-002 від 20.06.2023 зі 127 475,91 грн до 81 863,39 грн.
Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 1 555,40 грн за подання позовної заяви.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 1 037,62 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя       С. Б. Бутенко

Судді         Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна