ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 904/4290/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О.О.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області 
у складі судді Манька Г.В.
від 02.12.2025,
на постанову Центрального апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.
від 27.05.2026
та на додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.
від 07.07.2026 
у справі за позовом ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ 73"
про визнання протиправним та недійсним рішення засідання правління ОСББ,
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_2 
від відповідача: Курячий А.М.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просила визнати протиправним та недійсним рішення засідання правління ОСББ "Софія 73", оформлені протоколом загальних зборів ОСББ "Софія 73" від 30.05.2025, за результатами голосування, яке проведено 07.05.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачку не було повідомлено про проведення цих загальних зборів тобто фактично позбавлено права здійснити власне волевиявлення шляхом голосування та прийняття участі у попередньому обговоренні питань, які входять до порядку денного, а також вказала про відсутність необхідної кількості голосів для прийняття оскаржуваних рішень. 
2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером майна 34124236 облікується квартира. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв.м.): 45,1 Житлова площа (кв.м): 27,4. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 13.07.2011. Дата внесення змін 13.07.2011. ПІБ: ОСОБА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Форма власності: приватна. Частка власності:1/3. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н 28.02.2000, видане виконкомом міської ради народних депутатів 08.07.2008, Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. 
Установчими зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія 73" (Протокол №1 від 13.02.2022) затверджено Статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія 73" 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія 73" (далі - Об`єднання) створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (п. 1 Статуту).
Місцезнаходження Об`єднання: АДРЕСА_1 (п. 2 Статуту).
Рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини від загальної кількості голосів співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості голосів співвласників. Рішення загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату його голосування ("за" чи "проти"). Загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них (п. 8 Статуту). 
Виконавчим органом об`єднання є правління, яке обирається і підзвітне загальним зборам. Правління здійснює керівництво поточною діяльністю Об`єднання та має право приймати рішення з питань діяльності Об`єднання, визначених цим Статутом (п. 12 Статуту).
30.05.2025 відповідачем складено Протокол №1 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ 73", створеного в багатоквартирному будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Г. Мазепи, буд. 73 (код ЄДРПОУ 44703291), проведених "07" травня 2025 року.
За текстом протоколу загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ 73" (далі - ОСББ) проводяться за адресою: місто Дніпро Дніпропетровської області, вулиця Галини МАЗЕПИ, будинок 73. Загальні збори розпочато об 19 годині 10 хвилин. Дата проведення загальних зборів - 07 травня 2025 року, письмове опитування тривало з 08 травня 2025 року по 22 травня 2025 року, результати голосування підраховані та протокол оформлено 30 травня 2025 року. Голосування на Зборах з питань порядку денного проводилось з використанням листків для голосування. Один голосуючий листок надає співвласнику кількість голосів, яка відповідає кількості належних йому квартир, розташованих в будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення перебуває у спільній частковій власності двох і більше осіб, кожна така особа має частку голосу, яка відповідає її частці в праві власності на таку квартиру. Загальна кількість голосів співвласників відповідає кількості приватизованих квартир і складає 199 голосів. У голосуванні на загальних зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 172 голосів, що становить 86,43% голосів усіх співвласників. Збори скликані Правлінням ОСББ. Порядок денний: 1. Організаційні питання. 2. Звіт правління про виконану роботу. 3. Звіт ревізійної комісії щодо ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ. 4. Про затвердження нової редакції Статуту об`єднання. 5. Про затвердження Кошторису на 2025 рік. 6. Про участь ОСББ "СОФІЯ 73" у програмі співфінансування Дніпровської міської Ради у 2025 р. 7. Різне (затвердження Положення про порядок сплати внесків та роботу з боржниками в ОСББ "СОФІЯ 73").
СЛУХАЛИ з першого питання порядку денного: ПІДСУМКИ ГОЛОСУВАННЯ з першого питання порядку денного: "ЗА" - 40 голосів, що складає 88,89 відсотків від голосів співвласників, які присутні на Зборах з цього питання. "ПРОТИ" - 5 голосів, що складає 11,11 відсотків від голосів співвласників, які присутні на Зборах з цього питання. ВИРІШИЛИ з першого питання порядку денного: Обрати головою загальних зборів - ОСОБА_3 , секретарем загальних зборів - ОСОБА_4 , у склад лічильної комісії - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
СЛУХАЛИ з другого питання порядку денного: ПІДСУМКИ ГОЛОСУВАННЯ з другого питання порядку денного: "ЗА" - 159 голосів, що складає 73,86 відсотків від голосів співвласників. "ПРОТИ" - 13 голосів, що складає 6,12 відсотків від голосів співвласників. ВИРІШИЛИ з другого питання порядку денного: Визнати задовільною роботу правління та голови правління протягом 2023-2024 років.
СЛУХАЛИ з третього питання порядку денного: ПІДСУМКИ ГОЛОСУВАННЯ з третього питання порядку денного: "ЗА" - 158 голосів, що складає 73,48 відсотків від голосів співвласників. "ПРОТИ" - 14 голосів, що складає 6,50 відсотків від голосів співвласників. ВИРІШИЛИ з третього питання порядку денного: Роботу правління визнати задовільною, а акт ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ "СОФІЯ 73" за 2023 рік від 03 серпня 2024 р. затвердити.
СЛУХАЛИ з четвертого питання порядку денного: ПІДСУМКИ ГОЛОСУВАННЯ з четвертого питання порядку денного: "ЗА" - 146 голосів, що складає 67,72 відсотків від голосів співвласників. "ПРОТИ" - 26 голосів, що складає 12,26 відсотків від голосів співвласників. ВИРІШИЛИ з четвертого питання порядку денного: Затвердити нову редакцію Статуту згідно з наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 18.11.2023 р. №1048 зі змінами до Типового Статуту ОСББ та провести Державну реєстрацію у порядку, встановленому законодавством. 
СЛУХАЛИ з п`ятого питання порядку денного: ПІДСУМКИ ГОЛОСУВАННЯ з п`ятого питання порядку денного: "ЗА" - 138 голосів, що складає 64,58 відсотків від голосів співвласників, які прийняли участь у голосуванні на Зборах з цього питання. "ПРОТИ" - 34 голосів, що складає 15,40 відсотків від голосів співвласників, які прийняли участь у голосуванні на Зборах з цього питання. ВИРІШИЛИ з п`ятого питання порядку денного: Згідно з п. 8 Статуту об`єднання "Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників... вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини від загальної кількості голосів співвласників...". З огляду на викладене, рішення не прийнято.
СЛУХАЛИ з шостого питання порядку денного: Підсумки голосування з шостого питання порядку денного: "ЗА" - 158 голосів, що складає 73,33 відсотків від голосів співвласників, які прийняли участь у голосуванні на Зборах з цього питання. "ПРОТИ" - 14 голосів, що складає 6,65 відсотків від голосів співвласників, які прийняли участь у голосуванні на Зборах з цього питання. ВИРІШИЛИ з шостого питання порядку денного: з метою проведення капітального ремонту ліфтового обладнання житлового будинку взяти участь у програмі співфінансування Дніпровської міської Ради, надати пакет документів згідно з переліком, залучити кошти співвласників в обсязі 10% від кошторисної вартості виконання робіт, а також для встановлення енергоефективних металопластикових дверей вхідних груп всіх під`їздів взяти участь у програмі співфінансування Дніпровської міської Ради, надати пакет документів згідно з переліком, залучити кошти співвласників в обсязі 5% від кошторисної вартості виконання робіт.
СЛУХАЛИ з сьомого питання порядку денного: ПІДСУМКИ ГОЛОСУВАННЯ з сьомого питання порядку денного: "ЗА" - 156 голосів, що складає 72,67 відсотків від голосів співвласників, які прийняли участь у голосуванні на Зборах з цього питання. "ПРОТИ" - 16 голосів, що складає 7,31 відсотків від голосів співвласників, які прийняли участь у голосуванні на Зборах з цього питання. ВИРІШИЛИ з сьомого питання порядку денного: затвердити Положення про порядок сплати внесків та роботу з боржниками в ОСББ "СОФІЯ 73" у запропонованій редакції.
Всі питання порядку денного загальних зборів розглянуті та по ним прийняті рішення.
Згідно з листком для голосування співвласника, присутнього на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія 73", які відбулися "07" травня 2025 р. (Адреса будинку: АДРЕСА_1), у голосуванні за усіма питаннями порядку денного загальних зборів взяла участь ОСОБА_1 .
У реєстрі присутніх на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія 73" (ідентифікаційний код 44703291), проведених 07.05.2025 за адресою місцезнаходження багатоквартирного будинку: АДРЕСА_3 обліковано ОСОБА_1 (Власник/співвласник квартири НОМЕР_2 , Кількість голосів 1). У вказаному реєстрі наявний особистий підпис ОСОБА_1 . 
3. Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду, постанови та додаткової постанови апеляційного господарського суду, мотиви їх ухвалення. 
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 02.12.2025 у справі №904/4290/25 в задоволенні позову відмовив. 
Додатковим рішенням від 11.12.2025 у справі № 904/4290/25 Господарський суд Дніпропетровської області стягнув з позивачки на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія 73" витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними у справі доказами не підтверджено дотримання Правлінням ОСББ "Софія 73" умов п. 5 Статуту ОСББ "Софія 73" щодо направлення на адресу позивачки повідомлення про проведення загальних зборів. Однак вказане порушення не вплинуло на результати голосування та не є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Софія 73", оформлених протоколом № 1 від 30 травня 2025 року в цілому та у частинах щодо голосувань з пунктів порядку денного загальних зборів ОСББ "Софія 73". 
Центральний апеляційний господарський суд постановою від 27.05.2026 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі № 904/4290/25 залишив без змін. Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2025 змінив. Стягнув з позивачки на користь об`єднання співвласників витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. У задоволенні клопотання об`єднання співвласників в іншій частині відмовив.
Суд апеляційної інстанції, з посиланням на практику Верховного Суду, зазначив, що усі питання, які були прийняті на загальних зборах, були пов`язані із метою статутної діяльності ОСББ та спрямовані на виконання його цілей та завдань, тобто відповідали інтересам її членів (співвласників, які власне й об`єдналися для задоволення своїх соціальних, побутових та інших потреб та здійснення діяльності з управління, утримання, користування і розпорядження спільним майном), а тому права одного співвласника не можуть превалювати над правами та інтересами інших співвласників, нівелювати дійсне волевиявлення їх переважної більшості, що проголосувала «за».
Щодо додаткового рішення, зазначив, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, деякі витрати на послуги з надання правничої допомоги не були обґрунтованими та неминучими, а отже не вбачається необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 30 000,00 грн у суді першої інстанції у цій справі і обґрунтованою та розумною компенсацією визнається судом сума в 10 000,00 грн, яка може бути задоволена, натомість в решті вимог належить відмовити.
Додатковою постановою від 07.07.2026 Центральний апеляційний господарський суд частково задовольнив клопотання відповідача, стягнув з позивачки на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн, в іншій частині в задоволенні клопотання відповідача відмовив.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.
ОСОБА_1 звернулася з касаційними скаргами: 
1) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2026 у справі № 904/4290/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, у якій просила їх скасувати повністю, визнати протиправним та недійсним рішення засідання правління Об`єднання, оформлені протоколом загальних зборів від 30.05.2025, за результатами голосування, яке було проведено 07.05.2025 - в повному обсязі; у разі неможливості прийняти судове рішення за матеріалами справи, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції;
2) додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2026 у справі № 904/4290/25, у якій просила скасувати її повністю, питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
Скаржниця вважає судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а додаткову постанову такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права (ст. 126, ст. 238 ГПК України) та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування критеріїв співмірності та обґрунтованості судових витрат.
Як на підставу касаційного оскарження рішення та постанови суду апеляційної інстанції позивачка послалася на пункти 1 та 4 частини другої статті 287, пункти 1 та 3 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.
Пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України у системному зв`язку з п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України обґрунтувала неправильним застосуванням норми матеріального права, а саме частини 15 та 16 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внаслідок неврахування правових висновків Верховного Суду щодо імперативного обов`язку суду безпосередньо досліджувати листки письмового опитування (як первинні докази), викладених у постановах від 08.02.2023 у справі № 904/3783/21 та від 25.02.2026 у справі № 911/20/22. 
Пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України у системному зв`язку з п. 3 ч. 3 ст. 310 ГПК України обґрунтувала тим, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності, необґрунтовано відхиливши (фактично - залишивши без розгляду та процесуального реагування у мотивувальній частині) клопотання скаржника про виклик свідків, що унеможливило встановлення обставин фальсифікації результатів голосування. Таке порушення суперечить правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.03.2023 у справі № 914/3593/21, і є самостійною процесуальною підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.
Також зазначила, що апеляційний суд у додатковій постанові неправильно застосував положення частини 4 статті 126 ГПК України та порушив вимоги пункту 5 частини 4 статті 238 ГПК України, оскільки встановивши факт надмірності та неспівмірності заявлених відповідачем витрат, констатував низьку складність справи та дублювання тексту у відзиві, однак ухилився від надання мотивованої оцінки доводам скаржника щодо необхідності зменшення витрат до 3 000,00 грн. Натомість суд довільно визначив суму відшкодування у розмірі 10 000,00 грн, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду щодо заборони надмірного збагачення за рахунок відшкодування судових витрат (постанова від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17) та щодо обов`язку суду наводити конкретні мотиви та розрахунки часткового відшкодування (постанова від 19.11.2024 у справі № 910/14543/23).
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції, постанову та додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Повідомив суду, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат (в тому числі, витрат на професійну правничу допомогу), які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, розмір судових витрат складає 10 000 грн.
Позиція Верховного Суду
7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій.
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Щодо касаційної скарги позивачки на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції по суті спору.
Як вбачається спірні правовідносини у цій справі виникли між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку та особою, яка є співвласником багатоквартирного будинку, у якому створене таке об`єднання, щодо недійсності рішень, прийнятих загальними зборами 07.05.2025, оформлених протоколом від 30.05.2025 № 1.
Спірні рішення загальних зборів оспорюються позивачем з підстав того, що:
- був порушений порядок скликання загальних зборів, оскільки позивачка як співвласниця не була повідомлена про скликання, про дату, час, місце проведення та порядок денний загальних зборів, не брала участі у зборах;
- був порушений порядок проведення загальних зборів, оскільки не було достатньої кількості голосів для прийняття оскаржуваних рішень.
Правові та організаційні засади функціонування об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Цей закон також регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у редакції, чинній станом на дату прийняття загальними зборами співвласників спірних рішень) органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. 
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Порядок скликання та проведення установчих зборів об`єднання встановлений у статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Верховний Суд зазначає про те, що норма, закріплена у частині третій статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", за своїм змістом є відсильною та передбачає, що загальні збори співвласників скликаються і проводяться у порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, тобто, у порядку, передбаченому статтею 6 цього закону. Отже, порядок скликання та проведення загальних зборів регулюється положеннями статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", що стосуються порядку скликання та проведення установчих зборів.
Згідно з частиною шостою статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у редакції, чинній станом на дату прийняття загальними зборами співвласників спірних рішень) повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціатором установчих зборів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення установчих зборів. Повідомлення в письмовій формі надається кожному співвласнику під власноручний підпис або надсилається рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку. За складеною у довільній формі письмовою заявою (у тому числі у формі електронного документа) співвласника до ініціатора установчих зборів, отриманою не пізніше ніж за 15 календарних днів до дня проведення установчих зборів, повідомлення про проведення установчих зборів співвласників надсилається такому співвласнику на іншу поштову адресу або на адресу електронної пошти чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій, зазначених у такій заяві.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ статуту (в редакції 2022 року) загальні збори скликаються і проводяться правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Правління (ініціативна група) не менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів вручає кожному співвласнику під розписку або направляє рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в будинку, письмове повідомлення про проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.
Час і місце проведення загальних зборів обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.
Суди попередніх інстанцій, досліджуючи обставини дотримання відповідачем порядку скликання загальних зборів, що відбулися 07.05.2025, на яких були прийняті спірні у цій справі рішення, встановили, що позивачка не була належним чином повідомлена про скликання цих загальних зборів в порядку та у спосіб, що визначені статтею 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та пунктом 5 розділу ІІІ статуту Об`єднання. 
Проте, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій сам лише факт неповідомлення співвласників будинку про проведення загальних зборів не є самостійною підставою для визнання відповідних рішень загальних зборів недійсними, а може бути підставою для визнання рішень загальних зборів недійсними лише за наявності інших порушень, визначених законом.
Подібні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 916/1010/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 904/3783/21.
Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності остатньої кількості голосів для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів.
Однак, наявності безумовних підстав для скасування оскаржених у цій справі № 904/4290/25 рішень загальних зборів відповідача від 07.05.2025, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що позивачка 07 травня 2025 року брала участь у загальних зборах ОСББ "Софія 73", що підтверджено реєстром присутніх від 07.05.2025 та листком для голосування співвласників ОСББ "Софія 73", копії яких наявні в матеріалах справи. 
Отже, позивачка мала можливість реалізувати та реалізувала своє право, визначене п.п. 6, 7, 8 Статуту ОСББ "Софія 73", а саме особисто взяла участь у загальних зборах, голосувала з питань, визначених Порядком денним, що підтверджується її особистими підписами у реєстрі присутніх на загальних зборах та листку для голосування співвласників, де вона письмово визначилась щодо кожного питання порядку денного зборів. 
При проведенні підрахунку голосів щодо рішень, прийнятих (або не прийнятих) загальними зборами, голос позивачки було враховано за умовами п. 7 Статуту ОСББ "Софія 73". 
Суд апеляційної інстанції надав оцінку доводам ОСОБА_1 щодо відсутності необхідної кількості голосів для прийняття рішень загальними зборами 07.05.2025, оскільки за її доводами ані наданий реєстр присутніх, ані інші документи взагалі не засвідчують наявність кворуму в ході голосування за спірні рішення. 
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що поняття кворуму у Законі України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" було скасовано та, відповідно, не застосовується. Наразі у законі рішення приймається не за наявності кворуму, а відповідною більшістю голосів усіх співвласників. Натомість законом не встановлено обов`язкової кількості присутніх на загальних зборах "в момент фактичної присутності". 
Згідно з ч. 14 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники, які разом мають більше половини загальної кількості голосів усіх співвласників (крім випадків, якщо законом та/або статутом об`єднання встановлена більша кількість голосів, необхідна для прийняття рішення)". Тобто, за діючим законом кількість присутніх як така не має значення, має значення кількість осіб співвласників, що голосувала. 
Відповідно до ч. 16 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частинами чотирнадцятою та п`ятнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах"
Рішення за порядком денним Загальних зборів співвласників ОСББ "Софія 73" були прийняті з дотриманням умов, визначених п. 8 Статуту ОСББ "Софія 73".
Оскільки в результаті проведення загальних зборів 07.05.2025 для прийняття рішення не було набрано необхідної кількості голосів "за" або "проти", на підставі ч. 16 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" з 8 по 22 травня 2025 року було проведено письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах (про що зазначено у протоколі загальних зборів). 
Письмове опитування співвласників проводилось відповідно до п.п. 8, 9 Статуту ОСББ "Софія 73" та приписів ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. 
Позивачкою не доведено недостатності голосів за прийнятими рішеннями, оформленими протоколом Загальних зборів від 30.05.2025.
Апеляційним судом також була врахована необхідність дотримання балансу між приватним інтересом позивача (як одного з співвласників) та інтересами інших співвласників (більшість з яких виявили бажання прийняти відповідні рішення з 1, 2, 3, 4, 6, 7 питань порядку денного, проголосувавши «за»).
Встановлено, що усі питання, які були прийняті на загальних зборах, були пов`язані із метою статутної діяльності ОСББ та спрямовані на виконання його цілей та завдань, тобто відповідали інтересам її членів (співвласників, які власне й об`єдналися для задоволення своїх соціальних, побутових та інших потреб та здійснення діяльності з управління, утримання, користування і розпорядження спільним майном), а тому права одного співвласника не можуть превалювати над правами та інтересами інших співвласників, нівелювати дійсне волевиявлення їх переважної більшості, що проголосувала «за».
У касаційній скарзі позивачка правильність таких висновків судів попередніх інстанцій не спростувала.
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, частиною другою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Позивачка у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції по суті позовних вимог визначила пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України. 
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо наявності випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, для касаційного оскарження судових рішень, необхідно зазначити, що обов`язковою умовою у цьому разі є неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.
Колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.
Водночас колегія суддів зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ.
З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків суду касаційної інстанції в кожній конкретній справі.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях.
За доводами касаційної скарги позивачки судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норми матеріального права, а саме частини 15 та 16 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внаслідок неврахування правових висновків Верховного Суду щодо імперативного обов`язку суду безпосередньо досліджувати листки письмового опитування (як первинні докази), викладених у постановах від 08.02.2023 у справі № 904/3783/21 та від 25.02.2026 у справі № 911/20/22.
Верховний Суд, надаючи оцінку доводам касаційної скарги позивачки, погоджується, що правовідносини у справі № 904/4290/25 та у наведених нею справах № 904/3783/21 та № 911/20/22 є подібними, виникли у спорах щодо оскарження співвласником рішень загальних зборів ОСББ.
Однак фактично-доказова база у справі № 904/4290/25 та у справах № 904/3783/21 та № 911/20/22 є різною.
У справі № 904/3783/21 Верховний Суд оцінював доводи касаційної скарги ОСББ, який заперечував факт ненадання бюлетенів голосування державному реєстратору для вчинення відповідних реєстраційних дій, які базувалися лише на тому, що за їх відсутності державний реєстратор не зміг би провести реєстраційні дії з точки зору вірогідності доказів. 
Верховний Суд у справі № 904/3783/21 відхилив доводи скаржника та зазначив, що згідно з п.8 розд.ІІІ статуту ОСББ (в редакції, що була чинною на час проведення оскаржуваних зборів) особисті підписи співвласників, які проголосували, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти") вносяться у бюлетень голосування, що складається в день голосування або в листок письмового опитування. Зазначені бюлетені та / або листки письмового опитування є невід`ємною частиною рішення загальних зборів, яке складається у формі протоколу, та зберігаються головою зборів окремо.
Вирішуючи спір у цій справі № 904/3783/21 суди попередніх інстанцій встановили, що наведені положення статуту відповідачем дотримані не були, бюлетені голосування зберігалися в обраного члена правління, прошиті, пронумеровані та приєднані до протоколу зборів не були та реєстратору не надавалися, з огляду на відсутність останніх в матеріалах реєстраційної справи.
У зв`язку з встановленими обставинами у справі № 904/3783/21, Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про порушення вимог статуту при оформленні протоколу загальних зборів ОСББ від 09.04.2019. Зазначив, що факт здійснення реєстраційних дій не є безумовним свідченням того, що особа, яка подавала документи, надала реєстратору бюлетені голосування, оскільки реєстраційні дії могли бути вчинені і без них (та / або з іншими порушеннями порядку вчинення реєстраційних дій). 
Подібних обставин у справі № 904/4290/25 встановлено не було. Натомість у цій справі № 904/4290/25 суди попередніх інстанцій встановили і це підтверджується матеріалами справи, що оскільки в результаті проведення загальних зборів 07.05.2025 для прийняття рішення не було набрано необхідної кількості голосів "за" або "проти", на підставі ч. 16 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" з 8 по 22 травня 2025 року було проведено письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах (про що зазначено у протоколі загальних зборів). 
Письмове опитування співвласників проводилось відповідно до п.п. 8, 9 Статуту ОСББ "Софія 73" та приписів ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. 
Суд апеляційної інстанції оцінив доводи позивачки щодо недостатності голосів за прийнятими рішеннями, оформленими протоколом загальних зборів від 30.05.2025, та зазначив, що належні докази (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України) на підтвердження цього позивачкою суду надані не були, тому господарський суд обґрунтовано відхилив доводи позивачки. 
Встановив, що ОСББ склало реєстр присутніх під час проведення загальних зборів. На виконання ухвали суду від 30.09.2025 відповідачем було надано суду копію реєстру присутніх на загальних зборах ОСББ «Софія 73» 07.05.2025, а також листки голосування присутніх та не присутніх на загальних зборах, які відбулися 07.05.2025, що давало можливість суду перевірити достатність голосів для прийняття оспорюваних позивачкою рішень. 
За результатами оцінки судами попередніх інстанцій доказів, встановлено, що рішення за порядком денним загальних зборів співвласників ОСББ "Софія 73" були прийняті з дотриманням умов, визначених п. 8 Статуту ОСББ "Софія 73".
Також слід зазначити, що вирвана позивачкою з контексту цитата з постанови Верховного Суду від 25 лютого 2026 року у справі № 911/20/22: «Законом не встановлено вимог про долучення до протоколу загальних зборів копій довіреностей представників співвласників, а зазначено, що до протоколу долучаються листки письмового опитування. Судами встановлено, що листки письмового опитування, про які зазначають позивачі як про спірні з огляду на зазначення у них як особи, що брала участь у голосуванні повіреного, а не співвласника, долучені до протоколу, складені відповідно до вимог закону, а до матеріалів справи надані копії відповідних довіреностей співвласників на право участі у голосуванні осіб, які зазначені у тих листках опитування, за якими голосував не співвласник особисто», не є висновком Верховного Суду про застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Наведена позивачкою цитата, викладена у пункті 37 постанови Верховного Суду від 25 лютого 2026 року у справі № 911/20/22, у якому наведено встановлені судами попередніх інстанцій обставини, з яких вони виходили, вирішуючи спір у цій справі. Зокрема, зазначено, що суди встановили, що рішення загальних зборів ОСББ "Брест-Литовське", в частині підпунктів: 6.1, 6.3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7, 6.8, 6.9, було прийнято з дотриманням вимог Закону "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та статуту об`єднання. У частині посилання позивачів на те, що участь у письмовому опитуванні через представників взяли: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , і їх голоси не повинні зараховуватися при підрахунку, суди зазначили, що законами не встановлено вимог про долучення до протоколу загальних зборів копій довіреностей представників співвласників, а зазначено, що до протоколу долучаються листки письмового опитування. Суди встановили, що листки письмового опитування, про які зазначають позивачі як про спірні з огляду на зазначення у них як особи, що брала участь у голосуванні повіреного, а не співвласника, долучені до протоколу, складені відповідно до вимог закону, а до матеріалів справи надані копії відповідних довіреностей співвласників на право участі у голосуванні осіб, які зазначені у тих листках опитування, за якими голосував не співвласник особисто. Відсутність запису про реквізити документу про право власності у листках опитування суди визнали таким, що не впливає на результати волевиявлення власника / співвласника. Закон "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не містить вимоги про обов`язкове спеціальне формулювання повноважень у довіреності для участі у загальних зборах. Крім того, жоден із власників не оскаржував дії своїх представників. До того ж позивачі не мають процесуального права звертатися за захистом прав та інтересів інших власників квартир.
Наведене стало підставою для прийняття судами попередніх інстанцій у цій справі № 911/20/22 рішення про відмову в позові про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Брест-Литовське", в частині підпунктів: 6.1, 6.3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7, 6.8, 6.9, з яким погодився Верховний Суд у наведеній скаржником постанові.
З огляду на встановлене, Верховний Суд доходить висновку про безпідставність доводів позивачки про неврахування наведених нею висновків Верховного Суду, оскільки наведене нею, не є висновками Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах. В першому випадку різний результат вирішення спорів у порівнюваних справах зумовлений конкретними обставинами цих справ, а не різним застосуванням норм права. В другому випадку встановлення наведених позивачкою обставин призвело до ухвалення рішень не в інтересах позивачів.
Отже, наведені позивачкою, на підтвердження підстав касаційного оскарження передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, доводи не отримали свого підтвердження.
Натомість посилання позивачки у касаційній скарзі на дефекти волевиявлення, з огляду на те, що на її думку листки опитування щодо квартир № 2, 7, 21 , 31, 73, 60, 4, 115 є юридично нікчемними через підписання бюлетенів сторонніми особами без належних повноважень та перебування фактичних власників за межами України, або наявність підписантів не власників приміщення, свідчать виключно про її незгоду з ухваленими у справі рішеннями та пов`язані з необхідністю переоцінки наявних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначених статтею 300 ГПК України.
Також підставою касаційного оскарження, позивачка визначила пункт 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України у системному зв`язку з пунктом 3 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, яку обґрунтувала тим, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності, необґрунтовано відхиливши (фактично - залишивши без розгляду та процесуального реагування у мотивувальній частині) клопотання про виклик свідків, що унеможливило встановлення обставин фальсифікації результатів голосування. Також зазначила, що таке порушення суперечить правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.03.2023 у справі № 914/3593/21.
Як вбачається з оскарженого рішення місцевого господарського суду, у вступній частині рішення зазначено про те, що: позивачка заявляла клопотання про витребування доказів, яке судом частково було задоволено; а також, що позивачка надала заяву про виклик свідків, які не надавали до суду заяви з показаннями.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Отже, показання свідків є доказами в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (належність доказів).
За змістом частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів). 
Відповідно до частин першої та другої статті 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.
Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (частина перша статті 89 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з вимогами процесуального закону виклику судом свідка для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи має передувати долучення до матеріалів справи в строк, встановлений судом для подання доказів, письмової заяви свідка, підпис якого на заяві посвідчено нотаріусом. Крім цього, такою передумовою є також суперечливість обставин, викладених свідком у заяві, іншим доказам, або наявність у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 89 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові від 14 вересня 2023 року у справі № 910/4771/22.
Однак, матеріали цієї справи не місять письмової заяви свідків про виклик яких клопотала позивачка, про що зазначено судом першої інстанції.
Відтак місцевий господарський суд правильно не задовольнив клопотання позивачки про виклик свідків через порушення нею норм процесуального закону, отже, доводи касаційної скарги в цій частині є помилковими.
Посилання позивачки в касаційній скарзі на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2023 у справі № 914/3593/21, є безпідставним та незрозумілим.
Верховний Суд у справі № 914/3593/21 (пункти 158,159) погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо неможливості долучення до матеріалів справи такого доказу як письмова заява свідка, який не був поданий до суду першої інстанції.
У зв`язку з чим дійшов висновку, що доводи скаржника про необґрунтоване відхилення судами попередніх інстанцій клопотань учасника справи, внаслідок чого обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, не були встановлені, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду цієї справи.
Отже, рішення місцевого господарського суду у цій справі № 904/4290/25 не суперечить наведеній скаржником у касаційній скарзі постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі № 914/3593/21.
За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги позивачки та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції по суті позовних вимог.
В частині, якою змінено додаткове рішення суду першої інстанції, постанова суду апеляційної інстанції позивачкою не оскаржується, а тому в цій частині не переглядається судом касаційної інстанції. 
Щодо додаткової постанови суду апеляційної інстанції, то скаржниця вважає її такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування критеріїв співмірності та обґрунтованості судових витрат.
Вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення частини 4 статті 126 ГПК України та порушив вимоги пункту 5 частини 4 статті 238 ГПК України. Суд встановив факт надмірності та неспівмірності заявлених відповідачем витрат, констатував низьку складність справи та дублювання тексту у відзиві, однак ухилився від надання мотивованої оцінки доводам скаржника щодо необхідності зменшення витрат до 3 000,00 грн. Натомість суд довільно визначив суму відшкодування у розмірі 10 000,00 грн, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду щодо заборони надмірного збагачення за рахунок відшкодування судових витрат (постанова від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17) та щодо обов`язку суду наводити конкретні мотиви та розрахунки часткового відшкодування (постанова від 19.11.2024 у справі № 910/14543/23).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом ОСББ "Софія 73" у відзиві на апеляційну скаргу зазначило попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції - 20 000 грн. 
31.05.2026, з дотриманням приписів, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ 73" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з клопотанням, згідно з яким просило стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "СОФІЯ 73" та фізичною особою - підприємцем Курячим Андрієм Миколайовичем укладено договір про надання правничої допомоги від 03.09.2025.
Згідно з п. 1.1. Предмет Договору - надання правничої допомоги у справі за позовом Кухарєвої Наталії Георгіївни про визнання протиправним та недійсним рішення засідання правління ОСББ "Софія 73". 
Оплата надання правничої допомоги за договором здійснюється клієнтом відповідно до акту про надання послуг та розрахунку вартості послуг (п. 3.1 Договору). 
До матеріалів справи долучено:
- розрахунок наданих послуг відповідно до договору "Про надання правничої допомоги" від 27.05.2026. Загальна вартість послуг 20 000 грн;
- акт від 27.05.2026 про надані послуги (правничу допомогу). Загальна вартість послуг 20 000 грн. 
За умовами п. 1.2 Договору про надання правничої допомоги від 03.09.2025 Адвокатом надано такі послуги:
- 17.02.2026 складання відзиву на апеляційні скарги вартістю 10 000,00 грн (без ПДВ);
- 08.04.2026 участь в судовому засіданні 08.04.2026 вартістю 5 000,00 грн (без ПДВ);
- 27.05.2026 участь в судовому засіданні 27.05.2026 вартістю 5 000,00 грн (без ПДВ).
Таким чином, загальна вартість наданих послуг в Центральному апеляційному господарському суді на виконання Договору складає: 20 000 грн без ПДВ, тобто відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку.
Судом встановлено, що Курячий А.М. має статус адвоката, договір від 03.09.2025 за своїм змістом та умовами відповідають істотним умовам договору про надання правничої допомоги. 
Документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги є відповідний ордер на надання правничої допомоги ОСББ "Софія 73", в якому вказано, що підставою для його видачі є договір про надання правничої допомоги.
Оцінюючи обґрунтованість заявленого до відшкодування розміру витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції встановив, що наявний у матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу, а також участь у судових засіданнях адвоката дійсно підтверджують надання правової допомоги відповідачу у цій справі адвокатом Курячим А.М.
У той же час, судом апеляційної інстанції враховано, що категорія спору в цьому конкретному випадку обмежується аналізом незначної кількості доказів та чітко врегульована нормами права і не містить певної особливості, яка відрізняла б її від інших спорів у подібних правовідносинах.
Практика щодо розгляду такої категорії спору є сталою та не потребує значного часу для її дослідження.
Апеляційна скарга не є об`ємною та за своєю суттю здебільшого дублює доводи позовної заяви та інших процесуальних документів, що подавалися позивачем раніше.
Відзив на апеляційні скарги, складений адвокатом відповідача, викладений на 6 арк., містить значні інтервали між абзацами та його основу становить цитування змісту оскаржуваних судових рішень, норм права та висновків Верховного Суду.
Витрати ОСББ "Софія 73" на участь адвоката в одному судовому засіданні вартістю 5 000,00 грн за одне судове засідання є непропорційним до предмету позову, статусу сторін, спірних правовідносин та порушених в апеляційному провадженні перед судом питань загалом.
Суд апеляційної інстанції врахував викладені Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі №911/1563/18 висновки, відповідно до яких у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Враховуючи наведені позивачем у поданому до господарського суду клопотанні про зменшення судових витрат аргументи щодо необгрунтованості та неспівмірності заявлених до відшкодування витрат, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не в повній мірі відповідає вищезгаданим критеріям, і обґрунтованою та розумною компенсацією є сума в 10 000,00 грн.
Отже, апеляційний господарський суд, розглянув клопотання відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та заяву позивачки про їх зменшення, врахував ступінь складності справи, сукупність наданих послуг та об`єм здійсненої роботи, а також, значення справи для сторін. Оцінив надані послуги адвокатом відповідачу, які передбачені в договорі, а їх опис міститься в акті виконаних робіт, та дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.
З огляду на встановлені обставини та зміст постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керувався, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість, реальність, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, що узгоджується з процесуальними нормами права, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає положенням статей 126, 129 ГПК України.
Скаржниця не довела, що стягнута додатковою постановою вартість витрат на професійну правничу допомогу не відповідає хоча б якомусь із цих принципів.
Суд не вбачає підстав вважати, що висновки Верховного Суду, на які посилається скаржниця у касаційній скарзі, не були враховані судом апеляційної інстанції, а застосування апеляційним господарським судом приписів статей 19, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статей 126, 129 ГПК України не суперечить жодному з наведених у касаційній скарзі висновків Верховного Суду. У відповідних постановах вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу залежало від фактичних обставин кожної справи, доведення обґрунтованості і співмірності відповідних витрат, обсягу наданих до суду доказів на підтвердження здійснення таких витрат, їх необхідності тощо.
Господарський суд апеляційної інстанції при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі враховував такі ж критерії, якими керувався Верховний Суд у наведених позивачкою постановах.
Незгода позивачки із сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка стягується з неї за перегляд справи в апеляційному порядку, не свідчить про неправильно здійснений судом апеляційної інстанції розподіл цих витрат.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Наведені позивачкою в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування додаткової постанови суду апеляційної інстанції. Позивачкою не надано доказів на підтвердження своєї позиції, що обгрунтованою та співмірною для цієї справи є визначена нею сума відшкодування витрат на правничу допомогу саме в розмірі 3 000,00 грн. Наведені позивачкою доводи є її припущенням, жодних доказів на підтвердження невідповідності визначеної в акті вартості таких послуг, вартості, що склалася на ринку адвокатських послуг позивачкою не надано. Відповідно висновки суду апеляційної інстанції, що за встановлених у цій справі обставин надання послуг з правничої допомоги стороні відповідача їх обсягу та вартості, обґрунтованою та розумною компенсацією є сума в 10 000,00 грн, позивачкою не спростовано.
Беручи до уваги викладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивачки, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваної додаткової постанови.
8. Висновки Верховного Суду
За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд, переглянувши рішення місцевого господарського суду та постанову та додаткову постанову суду апеляційної інстанції в межах наведених у касаційних скаргах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування з підстав, викладених у касаційній скарзі немає.
9. Судові витрати
З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розгляне заяву відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції після подання заявником відповідних доказів, які мають бути подані протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку ця заява буде залишена без розгляду.
Позивачка має право подати обґрунтоване клопотання про зменшення визначених відповідачем до відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката у суді касаційної інстанції, що підлягають розподілу між сторонами.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2026 та додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2026 у справі № 904/4290/25 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй