Справа № 216/5901/26
провадження 2-а/216/69/26

РІШЕННЯ
іменем України

23 липня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Цимбалістенко О.В.,
за участі секретаря судового засідання Таганської Є.Р.,
представниці позивача Реутової І.Л.,
представника відповідача адвоката Брюховецького М.М., 
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
Представник Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 липня 2026 року до Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області з письмовою заявою звернувся відповідач з приводу встановлення його правого статусу перебування на території України. 
Зі змісту письмової заяви встановлено, що відповідач прибув в Україну у квітні 1999 року, у неповнолітньому віці разом з матір`ю громадянкою російської федераціїОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , назви КПП через який перетинав кордон України не пам`ятає. Приїзд був зумовлений приватним інтересом матері – до її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживав певний час з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом змінили місце проживання на адресу: АДРЕСА_2 .  
ОСОБА_2 20.07.2018 документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 органом 1201, та з 10.07.2009 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .  
У період з 2002 року по 2013 рік відповідач навчався в СЗШ № 92 м. Кривого Рогу. Після закінчення навчання ніде не працював, немає дозвільних документів на проживання в Україні. З 2017 року проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .
За обліками ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 22.07.2026 відповідач знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за рішенням суду 16.01.2024. 
19.01.2021 відповідач вперше був документований паспортом громадянина рф для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на території України у ГУ рф, Харків, терміном дії до 19.07.2026. 
26.06.2026 із-за необережності відповідач відірвав сторінку вищевказаного паспорта, після чого 06.07.2026 звернувся до відділення поліції № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, де отримав талон-повідомлення про факт звернення. 
До офіційного представництва рф (посольства рф) з питання отримання нового паспорта громадянина рф відповідач не звертався, та станом на теперішній час немає дозвільних документів на проживання в Україні.  
У зв`язку з вищевикладеним представник позивача просить суд:
- затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шість місяців, тобто до 22.01.2027, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України;
- вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання там поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відзив на позовну заяву
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд зауважити, що паспорт відповідача набув стану технічної непридатності 26.06.2026 через пошкодження сторінки, а 19.07.2026 термін його придатності остаточно скінчився, тобто відповідач опинився у стані юридичної невизначеності через недійсність документа, що виключає можливість інкримінувати йому ризики втечі або приховування від міграційних процедур. Просив врахувати тривалість проживання відповідача в Україні (з дитиниства), тому затримання та ізоляція в умовах спеціалізованого закладу є непропорційним заходом та не відповідає легітимній меті та завдасть невиправдної шкоди його сімейному життю. 
Рух справи
Представник Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2026 відкрито провадження у справі № 216/5901/26, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Аргументи учасників справи в судовому засіданні
Представниця позивача Реутова І.Л. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. 
Відповідач проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. 
Представник відповідача – адвокат Брюховецький М.М. просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув на територію України у квітні 1999 року разом з матір`юОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обліками ІПС «Аркан» не значиться інформація про назву КПП, через який перетнули кордон України. 
Довідкою ВОМІРМП УПРЕ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.07.2026 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в російській федерації м. Санкт-Петербург. Документ, що посвідчує особу: свідоцтво про народження, видане Петроградським ВДРАЦС м. Санкт-Петербург 17.08.1995. ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та знятий з вказаної реєстрації 16.01.2024 на підставі рішення суду.
Також, довідкою ВОМІРМП УПРЕ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.07.2026 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в російській федерації м. Санкт-Петербург. Документ, що посвідчує особу: посвідка на постійне проживання в Україні, серії НОМЕР_1 , видана 1201, дата видачі – 20.07.2018, дійсна до 20.07.2028. ОСОБА_2 з 10.07.2009 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
На ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 видано ГК Росії, Харків, паспорт громадянина російською федерації для виїзду за кордон, серії НОМЕР_2 , дата закінчення строку дії – 19.07.2026. 
Зі змісту службової записки Відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції від 22.07.2026 встановлено, що згідно проведених перевірок за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. 
Інформація щодо визнання вказаного громадянина біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня. 
Як вбачається із пояснень відповідача, наданих Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області, він проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 . Паспорт громадянина рф для виїзду за кордон отримав вперше в ГК Росії, Харків, 19.07.2021, терміном дії до 19.07.2026. Дозвільних документі на проживання в Україні не оформлював. 
Після отримання паспорта громадянина рф для виїзду за кордон у 2021 році звертався до Інгулецького РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, з питання отримання дозвільних документів на проживання в Україні, однак отримав відмову так як необхідно було надати внутрішній паспорт громадянина рф, який він ніколи не отримав. Письмових підтверджень щодо його звернень до Інгулецького РОВ немає. 
26.06.2026 через необережність відірвав сторінку паспорта громадянина рф для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданого ГК Росії, Харків 19.07.2021, після чого 06.07.2026 звернувся до відділення поліції № 8 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про пошкодження паспорта. 
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Згідно до вимог пункту 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства. 
Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773-VI).
Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону № 3773-VI, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.
Згідно до частини 1 статті 16 Закону № 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.
Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Згідно до частини 16 статті 4 вищевказаного Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Відповідно до підпункт 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.
Згідно вимог частини 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Положеннями ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).
Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Положеннями частини 3 статті 30 Закону № 3773-VI, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Згідно до абзацу першого частини 4 статті 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Зі слів відповідача, він востаннє здійснив в`їзд в Україну у квітні 1999 року, та з того часу не виїжджав.
Термін дії паспорта громадянина рф для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданого ГК Росії, Харків 19.07.2021 на ім`я відповідача закінчився 19.07.2026.
З приводу отримання паспорта громадянина рф для виїзду за кордон до посольства рф або свідоцтва про повернення до рф не звертався. Станом на теперішній час відповідач немає дозвільних документів на проживання в Україні. 
Суд встановлені наступні обставини, а саме:
- відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, що є порушенням законодавства України про правовий статус іноземців;
- дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»);
- у відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у відповідача відсутня можливість забезпечення свого перебування на території України;
- у відповідача відсутній діючий паспортний документ;
- відповідач немає місця реєстрації, та офіційного працевлаштування.
Наявність вищезазначених обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, відносно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі, що відповідно до абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, частини 3 та частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України.
Правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання про затримання іноземця або особи без громадянства, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення, вказує на те, що порушення особою законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у випадку, коли немає документів, які посвідчують особу, та відсутність документів, що свідчать про законне перебування на території України, є підставою для затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Таким чином, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо стягнення судових витрат
Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи немає, оскільки вони сторонами не були понесені.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 3, 8, 9, 72-77, 79, 90, 241-246, 268, 271, 272, 288, ст. 6, п. 11 ч. 6 ст. 12, п. 3 ч. 1 ст. 20, ст. 44, п.3 ч. 5 ст. 46, ст. 47,ст. 160, п. 11 ч. 2 ст. 245,ч. 1, ч. 11, ч. 19 ст. 289, ч.1, ч. 5 ст. 288, п. 3 ч. 2 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України – задовольнити.
Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком на шість місяців, тобто до 22 січня 2027 року, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення зам межі території України.
Допустити рішення до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до ч. 18 ст. 289 КАС України на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Учасники адміністративного провадження:
- позивач: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7;
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя О.В.Цимбалістенко