Справа №345/2507/26 
Провадження № 2/345/2098/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Миговича О.М. розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 45528115 в розмірі 15 174,36 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 гривень.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідач уклали кредитний договір № 45528115, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону на електронну пошту відповідача було надіслано одноразовий ідентифікатор для підпису кредитного договору, тобто було укладено договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 3 000,00 грн. строком на 18 днів (з 04.10.2025 року по 21.10.2025 року) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,312 %, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 10,50% від суми нарахованого кредиту (у грошовому виразі 315,00 грн.), у разі порушення строків повернення кредиту нараховується 4% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів в розмірі 3 000,00 грн. на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . 
05.10.2025 за ініціативою відповідача було укладено Додаткову угоду №15919929 до договору № 45528115, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 6000,00 грн в результаті чого сума позики збільшилась на 9 000,00 грн. 
Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому в нього виникла заборгованість в розмірі 15 174,36 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 9 000 грн., заборгованість за відсотками 1539,36 грн., заборгованість за комісією у розмірі 315,00 грн. заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування 4320,00 грн. 
25.02.2026 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 25/02/25, у відповідності до якого до останнього перейшло право вимоги повернення коштів за вказаним вище договором кредиту та додатковою угодою. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконує та кошти добровільно не повертає, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
14.05.2026 від відповідача поступив відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач фактично підтверджує факт укладення кредитного договору № 45528115 від 04.10.2025 та Додаткової угоди №15919929. Проте висловлює свою незгоду із заявленими позовними вимогами, в частині нарахованих відсотків та штрафних санкцій. 
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.
Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Як вбачається із поданого відзиву, відповідачем не долучено для суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву позивачеві. Таким чином позивач позбавлений права подати відповідь на відзив, висловити міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.
Враховуючи наведене, поданий відповідачем відзив залишається судом без розгляду.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 04.10.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір № 45528115, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 3 000,00 грн. строком на 18 днів (з 04.10.2025 року по 21.10.2025 року) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,312 %, що нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 10,50% від суми нарахованого кредиту (у грошовому виразі 315,00 грн.), у разі порушення строків повернення кредиту нараховується 4% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Згідно п. 6.2, 6.3 кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування та комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених договором, будь-яким доступним йому способом.
Встановлено, що 05.10.2025 за ініціативою відповідача було укладено Додаткову угоду №15919929 до договору № 45528115, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 6000,00 грн в результаті чого сума позики збільшилась на 9 000,00 грн. 
Згідно довідок № КД-000046265 від 06.03.2026 та № КД-000046375 від 06.03.2026 року ОСОБА_1 04.10.2025 року було перераховано кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , а 05.10.2025 року було перераховано кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн. на той самий картковий рахунок.
Із витребуваної судом інформації з АТ «Універсал банк» від 09.05.2026 встановлено, що в Банку на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . Щодо зарахування на картку грошових коштів, то за період з 04.10.2025 по 08.10.2025 було зарахування коштів у сумі 9000,00 грн на зазначену картку.
З наданого первісним кредитор розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №45528115 від 04.10.2025 року та Додаткової угоди №15919929 і реєстру прав вимоги №2 ТзОВ «Фінпром Маркет» вбачається, що борг ОСОБА_1 15 174,36 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу 9 000 грн., заборгованість за відсотками 1539,36 грн., заборгованість за комісією у розмірі 315,00 грн. заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування 4320,00 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи,які засвідчують права,що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення 
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як встановлено з договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026 року та додатків до нього право вимоги до ОСОБА_1 по договору про надання коштів у кредит №45528115 від 04.10.2025 року та Додаткової угоди №15919929 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Фінпром Маркет».
Згідно реєстру прав вимог №2 від 25.02.2026, за № 1505 значиться ОСОБА_1 .
Таким чином дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору та додаткової угоди отримав кредит в розмірі 9 000,00 грн, однак, в обумовлений договором та угодою строк кредит не повернув, право вимоги за цим договором перейшло до позивача.
Доказів на спростування наданих позивачем доказів, що підтверджують отримання відповідачем суми кредиту, ОСОБА_1 всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України, суду не надав.
Щодо стягнення заборгованості за процентами та процентами нарахованими за понадстрокове користування суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Як вбачається із копії військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 01.02.2025 (а.с.23).
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 з 01.02.2025 поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом з моменту призову його на військову службу.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №45528115 від 04.10.2025 року та Додаткової угоди №15919929 і реєстру прав вимоги №2 ТзОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за відсотками становить 1539,36 грн., заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування становить 4320,00 грн. За таких обставин до відповідача не міг застосовуватися обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом, оскільки він перебував на військовій службі.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 315,00 грн., суд зазначає наступне.
Умовами договору п.2.2.4. передбачено сплату комісії в розмірі 10,20 % від суми наданого кредиту, що становить 315,00 грн.
Відповідно до положень ч.ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно положень ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Товариство фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити.
Підсумовуючи викладене та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредитом 9 000,00 грн, в той же час, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією від 23.04.2026 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 579,08 грн.
2662,4 грн х 9000,00 грн. / 15 174,36 грн. = 1 579,08 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем було надано: договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, укладений між ТзОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту № 10-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09.03.2026 року, з якого вбачається, що вартість наданої послуги в даній справі становить 4500,00 грн.
Оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 668,97 грн. (4500,00 грн. х 9000,00 грн. / 15 174,36 = 2 668,97 грн.) в межах задоволених судом вимог.
На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 17, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 280-282, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором № 45528115 в розмірі 9000,00 гривень, а також 1 579,08 гривень сплаченого судового збору та 2 668,97 гривень понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33 Київської області, код ЄДРПОУ 43311346.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: