Справа № 215/3436/26 
1-кп/215/649/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року Т ернівський районний суд міста Кривого Рогу
у складі:головуючого– судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026041760000133 від 02.03.2026 року про обвинувачення :
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, який: офіційно не одружений, на обліку у лікаря – психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії – гранатометника першого відділення інспекторів ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. 
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 55-ОС від 02.02.2023, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. 
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обовязки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Так, ОСОБА_5 , перебуваючи за межами розташування військової частини НОМЕР_1 , 01.03.2026 приблизно о 22:40 знаходився у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та проводив час разом із сусідом ОСОБА_4 та спільно вживали алкогольні напої. 
У цей час та в цьому місці ОСОБА_4 висловився незадовільно в бік співмешканки ОСОБА_5 – ОСОБА_7 , яка в цей час перебувала не вдома, і на цьому ґрунті між останніми виник словесний конфлікт, у ході якого в ОСОБА_5 з метою відстоювання інтересів своєї співмешканки виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . 
Так, діючи на досягнення злочинного умислу, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, стоячи у безпосередній близькості перед ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, можливість настання тяжких наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості, зокрема попереду ОСОБА_4 , умисно наніс останньому один удар в область голови, а саме в район лівої надбрівної дуги, та один удар по тулубу, в район п`ятого ребра ліворуч. 
Далі, не зупиняючись на досягнутому, реалізуючи свій вищезазначений умисел, ОСОБА_5 взяв до рук кухонний ніж та, діючи на досягнення свого прямого умислу, усвідомлюючи небезпечність своїх дій та тяжких наслідків для потерпілого, а також бажаючи їх настання, умисно завдав потерпілому ОСОБА_4 один удар клинком кухонного ножа в ліву сторону грудної клітки. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_4 втратив свідомість, а ОСОБА_5 в свою чергу, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, самостійно викликав швидку медичну допомогу для можливості надання допомоги потерпілому.
Згідно з висновком експерта № 622 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно такі тілесні ушкодження :
- перелом 5 ребра ліворуч, який відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" України від 17.01.1995р.
- забійна рана обличчя, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три згідно п.2.3.3.«Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
- проникаюче колото-різане поранення грудної клітки, яке відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. 1.2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 і яке виникло від дії ії предмета, що володіє колото – ріжучими властивостями за механізмом удар.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе у злочині визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив обставини нанесення ударів потерпілому, в т.ч. за допомогою ножа в ділянку грудної клітки, через те, що потерпілий ображав його цивільну дружину. Вказав, що відразу викликав швидку медичну допомогу, на цей час з потерпілим примирився, відшкодував повністю йому завдану шкоду і просив призначити покарання з випробуванням.
Потерпілий в судовому засіданні підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень, перебування на лікуванні. Просив не позбавляти волі обвинуваченого, оскільки примирився з ним і отримав відшкодування завданої шкоди.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
За згодою учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи те, що обвинувачений погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, суд визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, щодо фактичних обставин, форми вини, мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,суд визнає доведеним та визнає його винним у вчиненні вказаного злочину.
Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, спосіб його вчинення (використання ножа в ділянку життєво важливого органу), особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, а також те, що людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинене ОСОБА_5 правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд враховує данні щодо особи ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, є військовослужбовцем і брав участь у бойових діях, перебуває на обліку лікаря-травматолога після поранення, має цивільну дружину, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, а також суд враховує відсутність претензій в потерпілого.
Обставинами, які пом`якшують покаpання згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, примирення з потерпілим.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено. 
З урахуванням зазначених обставин, суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним і іншими особами інших правопорушень в межах санкції ст.121 ч.1 КК України  у виді позбавлення волі. При цьому, суд враховує наявність вищевказаних декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного суд, тому вважає за можливе призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті за даний злочин, застосувавши приписи ст.69 КК України.
Передбачених законом підстав для застосування положень ст.75 КК України, на думку суду, немає.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Застосований обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення виконання кримінального покарання.

Керуючись ст.ст.373-376,381,382 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ : 

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців із застосуванням ст.69 КК України.
Строк вiдбуття покарання ОСОБА_5 обрахувати з моменту затримання-02.03.2026.
Запобіжний захід-тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити до моменту набрання вироком законної сили .
Речові докази: ніж, що зберігається у ВП №5 КРУП ГУНП в області (квитанція №406А), фрагменти тканини (а.с.21 т.2), зразки крові (а.с.122 т.2) - знищити, оптичний диск (а.с.105 т.2) – зберігати в матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення копії вироку, за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ: