Справа № 455/514/25 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О. 
Провадження № 22-ц/811/3514/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретар: Черевко В.В.
за участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 — Щербана М.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просили визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуном ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 внаслідок наявного психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує встановлення над нею опіки для забезпечення належного захисту її особистих немайнових та майнових прав та інтересів.
Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року заяву задоволено.
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задоволено.
Визнано недієздатною ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), встановлено над нею опіку та призначено її опікуном ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Строк дії цього рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною визначено у 2 роки з моменту набрання рішенням суду законної сили. 
Рішення суду оскаржила Військова частина НОМЕР_1 .
Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та після набрання рішенням законної сили звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на підставі здійснення опіки над особою, визнаною недієздатною. На думку апелянта, звернення до суду було спрямоване на створення підстав для звільнення з військової служби, що свідчить про використання цивільно-правового механізму не за його призначенням. Крім того, апелянт вказує, що суд не врахував фактичну неможливість ОСОБА_2 належним чином виконувати обов`язки опікуна, оскільки він проходить військову службу та не має можливості постійно перебувати разом із підопічною та забезпечувати необхідний догляд за нею. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі військову частину, хоча ухвалене рішення безпосередньо впливає на її права та законні інтереси, оскільки є підставою для вирішення питання про звільнення військовослужбовця зі служби. Стверджує, що при вирішенні питання про призначення опікуна суд повинен насамперед виходити з найкращих інтересів недієздатної особи та оцінювати реальну можливість кандидата виконувати опікунські обов`язки, чого, на його переконання, судом першої інстанції зроблено не було. 
Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні відповідної заяви.
Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 — ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 — ОСОБА_4 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін. Представник Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області Мацько О.С. подала заяву про розгляд справи за відсутності представника ради. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Судом установлено, що заявниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебувають у шлюбі. ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 .
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю з дитинства І групи (1-Б підгрупи) внаслідок психічного захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК та іншими медичними документами, наявними у матеріалах справи.
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 03.03.2025, ОСОБА_3 потребує постійного нагляду та допомоги, а фактичний догляд за нею здійснює ОСОБА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Добромильської міської ради від 25.02.2025 №26 затверджено висновок органу опіки і піклування від 20.02.2025 про можливість виконання ОСОБА_2 обов`язків опікуна над ОСОБА_3 .
Судом першої інстанції у справі було призначено судово-психіатричну експертизу.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №1014, ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад, унаслідок якого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом вона потребує встановлення опіки. 
У статті 41 ЦК України визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недієздатною, оскільки такий висновок ґрунтується на належних та допустимих доказах, які підтверджують наявність у неї хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 .
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , тобто близьким родичем особи, щодо якої вирішується питання про встановлення опіки.
Водночас встановлено, що ОСОБА_2 з 15 жовтня 2022 року і до теперішнього часу проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України військової частини НОМЕР_1 від 18 вересня 2025 року.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25) зроблено висновок, що сам по собі факт проходження військової служби не є безумовною підставою для відмови у призначенні особи опікуном. Разом із тим при вирішенні такого питання суд зобов`язаний з`ясувати, чи існують інші особи, які можуть здійснювати опіку над недієздатною особою, оцінити їхню можливість виконувати обов`язки опікуна, а також перевірити, чи належним чином органом опіки обґрунтовано необхідність призначення саме запропонованої кандидатури.
Верховний Суд також зазначив, що подання органу опіки та піклування має рекомендаційний характер і не є обов`язковим для суду, а підлягає оцінці лише у сукупності з іншими доказами у справі.
Призначення опікуна має здійснюватися виходячи з найкращих інтересів особи, яка визнається недієздатною, а не з інтересів кандидата в опікуни. Саме тому суд повинен перевірити можливість здійснення опіки усіма близькими родичами, які можуть виконувати такі обов`язки, та лише після цього вирішувати питання щодо призначення іншої особи.
У справі, що переглядається, подання органу опіки та піклування не містить належного обґрунтування необхідності призначення саме ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 . Зокрема, у ньому не наведено жодних мотивів, з яких рідна сестра недієздатної особи — ОСОБА_1 — не може або не бажає здійснювати опіку, а також не встановлено будь-яких обставин, які б об`єктивно унеможливлювали її призначення опікуном.
Водночас матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 відмовилася від здійснення опіки, не бажає виконувати обов`язки опікуна або внаслідок стану здоров`я, сімейного стану, місця проживання чи інших об`єктивних обставин позбавлена можливості здійснювати опіку над своєю сестрою.
Крім того, як убачається з висновку судово-психіатричного експерта № 1014, під час проведення судово-психіатричної експертизи була присутня рідна сестра ОСОБА_3 — ОСОБА_1 . Із пояснень самої ОСОБА_3 , наведених у зазначеному висновку, убачається, що вона проживає разом із сестрою, яка фактично здійснює догляд за нею та отримує належну їй пенсію.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 має рідну сестру, яка є її близьким родичем, а матеріали справи не містять доказів неможливості виконання нею обов`язків опікуна, а також беручи до уваги проходження ОСОБА_2 військової служби за призовом під час мобілізації, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх правових підстав для призначення саме ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 . Відтак вимога заяви в цій частині задоволенню не підлягає.
Разом із тим, відмова у призначенні заявника опікуном за встановлених у цій справі обставин не позбавляє його права у майбутньому повторно звернутися з питанням про призначення опікуном над недієздатною ОСОБА_3 у разі усунення обставин, які на даний час перешкоджають належному та повному виконанню ним обов`язків опікуна.
Подібний правовий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23, у якій зазначено, що вирішуючи питання про призначення опікуна, суд повинен виходити насамперед із можливості особи реально та належним чином здійснювати права й обов`язки опікуна в інтересах недієздатної особи, а відсутність підстав для призначення особи опікуном на момент розгляду справи не виключає можливості вирішення такого питання в майбутньому за зміни відповідних обставин.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведені обставини, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року в частині призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 слід скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким у задоволенні такої вимоги відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року скасувати в частині призначення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) опікуном ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ). 
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні такої вимоги.
В решті рішення суду залишити без змін.
Тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на опікунську раду при виконавчому комітеті Добромильської міської ради.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 31.07.2026.

Головуючий  

Судді