Єдиний унікальний номер 741/764/26
Провадження № 2/741/957/26

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 28 серпня 2026 року 

Носівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Киреєва О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі – позивач) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
15 травня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 27 грудня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 62850-12/2025 (далі – кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 24936 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 62850-12/2025 від 27 грудня 2025 року в сумі 24936 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Ухвалою від 21 травня 2026 року у справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Сторонам було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, інформація про розгляд справи також була розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу Судова влада України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідач відзив на позов до суду не подала.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2021 року у справі 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17).
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
27 грудня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем в електронній формі з використанням електронного підпису було укладено договір про надання кредиту № 62850-12/2025, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 120 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, комісії за видачу кредиту – 800 грн. та неустойки у вигляді штрафу – 100% від суми простроченої заборгованості.
Оскільки зміст укладеного між сторонами договору зафіксований в кількох документах, вчинених в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.ст. 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України.
При цьому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим вони в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами.
Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредит у обумовленому договором розмірі.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості становить 24936 грн., з якої 8000 грн. – основна сума боргу, 7776 грн. – відсотки, 800 грн. – комісія та 8360 грн. – неустойка (штрафи).
Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, не доведено належного повернення кредиту в розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності якого не спростована.
З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасної та повної сплати кредиту та плати за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією.
Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (штрафів), суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи те, що неустойка (штрафи), яка передбачена договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вони підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 8360 грн. штрафів задоволенню не підлягають.
За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 16576 грн.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн., а також у зв`язку із розглядом справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., що підтверджується матеріалами справи.
Позовні вимоги задоволено на 66,47 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1769,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3988,20 грн.
Керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ЄДРПОУ 44022416, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, заборгованість за договором про надання кредиту № 62850-12/2025 від 27 грудня 2025 року в сумі 16576 (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1769 (одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) грн. 70 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3988 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 20 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв